הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 50, 2004-02-17 11:00

איוב קרא: שלום לכולם, אני רוצה לפתוח את הישיבה.

איוב קרא: הנושא כל כך חשוב וכאוב שגם חבר הכנסת עמרי שרון הגיע למסקנה שחשוב להעלות את זה במליאת הכנסת.

איוב קרא: עשינו סיור בבאר שבע .

איוב קרא: אני מברך את כל משתתפי הישיבה הזאת.

איוב קרא: אני מברך גם את חבר הכנסת עמרי שרון, שמצא לנכון למרות הרבה בעיות שנמצאות על הפרק במדינת ישראל, להתפנות לסוגייה הזאת שהיא אולי אחת החשובות מבחינת הטיפול חברתי-כלכלי של הממשלה.

איוב קרא: ראש הממשלה התבטא כבר בנושא הזה, באומרו שזה איום אסטרטגי על החברה, ועד כמה וכמה בבאר שבע והנגב.

איוב קרא: אחת הסיבות לפי מה שראינו, לצערי הרב, היד הקלה להשגה של הסם באיזור הזה, זו הסיבה לעלייה הקשה והמורגשת בנושא הסמים.

איוב קרא: נפתח את הדיון.

איוב קרא: אני חושב שאנחנו חייבים בסופו של יום לצאת עם המלצה חשובה, גם לפרנסי העיר שהגיעו, גם למשטרה, גם לכל הגורמים הממשלתיים שנמצאים פה.

איוב קרא: אני מזמין את חבר הכנסת עמרי שרון להציג את ההצעה לסדר שהיתה, ועברה לוועדה.

איוב קרא: בבקשה.

עמרי שרון: רציתי להעלות את הנושא בגלל הבעיה הספציפית.

עמרי שרון: אני חושב שיש בעיה בכל הארץ, וכמו שאני מכיר את זה מהנתונים שאני מקבל מהרשות הלאומית למלחמה בסמים, אבל הבעיה הספציפית בדרום בכלל, ובבאר שבע בפרט, היא בהיקפים גדולים יותר שצריכים טיפול פרטני, מצריכים התעמקות בבעיה, וזה בכל הרבדים.

עמרי שרון: מניעה, אכיפה וטיפול גמילה אחרי.

עמרי שרון: צריך לראות איך פותרים את הנושא, בגלל הריכוז, בגלל הכמות הגדולה יותר של המשתמשים בדרום ובבאר שבע בפרט.

עמרי שרון: גם בנושא המניעה והחינוך וההסברה, גם בהיבט של האכיפה צריך לדעת איך מטפלים בזה, וגם בהיבט של הטיפול והגמילה.

עמרי שרון: אלה שלושת הרבדים.

עמרי שרון: לדעתי, צריך לעסוק בהם ולראות איך נותנים את הדגש לבאר שבע שהיא העיר הגדולה בדרום, שקיימת בה בעיה ספציפית, בגלל זה ביקשתי את הדיון.

עמרי שרון: יש פה את כל הנציגים מהרשות, משרד החינוך, כל הקשת.

איוב קרא: אני מציע שנפתח את הדיון מבחינת אנשי המקצוע , מנכ"ל הרשות למלחמה בסמים שיתן לנו סקירה קצרה מה קורה, מה נעשה, מה הדברים החדשים באזור.

חיים מסינג: כל מה שהוצג על ידי חבר הכנסת עמרי שרון הוא נכון.

חיים מסינג: מה שמעניין, שדווקא באר שבע היא דוגמה של עבודה נכונה של האנשים בתוך העיר כמערך לטיפול בנגע הסמים.

חיים מסינג: יושבת פה המתאמת רונית, אני לא אומר שבחו של אדם בפניו, אבל באמת במקרה זה, מדובר פה במישהי שעושה עבודה ברמה מקצועית מאוד גבוהה ובתיאום מוחלט עם כל הרשויות, אם זה רווחה, חינוך, בריאות ומשטרה וכו'.

חיים מסינג: ולמרות הכל, מה שהציג פה חבר הכנסת עמרי שרון זה נכון.

חיים מסינג: לכן, יש פה איזו שהיא עובדה ושאלה.

חיים מסינג: אם באמת נעשים כל הדברים, אז מדוע בכל זאת המצב בבאר שבע הוא שונה ממקומות אחרים, שונה בהיקפים.

חיים מסינג: אם תרצה, הייתי מעדיף שיעשו את זה אנשי המקום, אבל אני יכול לתת סקירה על כל מה שנעשה שם, ונעשית הרבה מאוד פעולות מעבודה של המשטרה דרך המניעה, דרך הרווחה, דרך החינוך עם המתאמת שמתאמת את הדברים האלה.

חיים מסינג: אני רוצה לתת תשובה מה הבעיות ומה צריך.

חיים מסינג: אני חייב להתחיל עם העירייה.

חיים מסינג: יש תמיכה עירונית לעניין, אבל התמיכה העירונית עם כל הצער, לא באה לידי ביטוי בשקל אחד לטובת הציבור הזה.

חיים מסינג: מי שמתקצב את הפעילות בבאר שבע זו הרשות למלחמה בסמים, קרן רש"י, תרומות שהשיגה המתאמת.

חיים מסינג: אבל בסך הכל, הרשות כרשות, לא משקיעה שם משיקוליה היא, ואני בטוח שהשיקולים הם כבדי משמעות.

חיים מסינג: צריך בבאר שבע לנקוט בשלושה צעדים אופרטיביים מהירים.

חיים מסינג: ראשית, לתת תיגבור משמעותי לתחנת המשטרה.

חיים מסינג: שנית, להוסיף תקנים של עובדי ציבור.

חיים מסינג: אנחנו יודעים בדיוק מה צריך.

חיים מסינג: אני לא מדבר ברמה פופוליסטית להוסיף תקנים.

חיים מסינג: יש שם שני תקנים לעובדי ציבור, ולהקים מרכז לטיפול לנשים מכורות.

חיים מסינג: אני חושב ששלושת הצעדים האלה, שהם צעדים שהם ברי יישום, הם לא דברים בשמיים, יכולים לתת שדרוג רציני לכל הטיפול שם.

חיים מסינג: אני מדגיש, העבודה המערכתית בתוך העיר, היא עבודה שמתבצעת במקצוענות רבה.

חיים מסינג: לכן הפער הזה, הוא פער שעושה את ההבדל.

איוב קרא: אני מציע שסגן ראש העיר יאמר משהו בקצרה.

איוב קרא: אחר כך נשמע מהמתאמת בשטח את הנתונים הנכונים והאמיתיים.

יצחק מרציאנו: אני חושב שצודק המנהל של הרשות למלחמה בסמים שבדרום מבחינה מקצועית ישנם את כל הכלים הדרושים לטפל בבעיה.

יצחק מרציאנו: יש רונית, יש משרד העבודה והרווחה ויש צוות מאוד מאומן.

יצחק מרציאנו: זה לא חדש.

יצחק מרציאנו: הרוצה להחכים - ידרים.

יצחק מרציאנו: אבל אנחנו, אם היינו מוצאים גם את הסגולה של הצפון, הרוצה להצפין – יעשיר, אם הייתי מוצא גם את התקציבים, המקצועיות הזאת היתה באה לידי ביטוי במאת האחוזים.

יצחק מרציאנו: זה דבר אחד.

יצחק מרציאנו: דבר שני, אדוני ראש הרשות למלחמה בסמים, באמת הרשות למלחמה בסמים נוהגת בעיר באר שבע בכפפות של משי ולא עומדת איתנו על כמה אתם נותנים, כמה אנחנו נותנים.

יצחק מרציאנו: אני מראש רוצה להודות על העזרה הרבה שאתה עושה.

יצחק מרציאנו: מצד שני, אסור לומר שהעירייה לא משקיעה כלום.

יצחק מרציאנו: העירייה מקופתה שאין לה, היא לוקחת על עצמה ארבעה תקנים על חשבונה במאת האחוז, חוץ מהארבעה תקנים שאנחנו שותפים ב-25%.

יצחק מרציאנו: בשביל התקציב העירוני של עיריית באר שבע זה הרבה מאוד.

יצחק מרציאנו: ארבעה תקנים, וארבעה תקנים של מנהלים שעולים לנו הרבה כסף.

יצחק מרציאנו: בל נשכח גם את הצד של משרד העבודה והרווחה.

יצחק מרציאנו: משרד הרווחה גם נוהג בנו בצורה הטובה ביותר.

יצחק מרציאנו: אבל לצערי הרב, אני רצית להודות לחבר הכנסת איוב קרא שטרח עם כל הכבודה והגיע לבאר שבע והיה אורח שלנו, ושל האוניברסיטה ולמד את כל הנושא והבעיות שלנו.

יצחק מרציאנו: אותו דבר להודות לחבר הכנסת עמרי שרון שלקח על עצמו לעזור לנו בבאר שבע ובנגב.

יצחק מרציאנו: אני שוב חוזר ואומר, העירייה עושה מעל ומעבר, אבל אני חושש שגם העירייה היום הגיעה למצב כזה שאפילו התקנים שהיא מממנת היום יש חשש שהיא לא תממן.

יצחק מרציאנו: אנחנו נדרשים מצד שני ליעילות ותכנית הבראה, ואי אפשר להטיל על עיריית באר שבע את בעיית הסמים כולה.

יצחק מרציאנו: אני לא מזלזל בעזרה שאנחנו מקבלים מהרשות, ואמרתי כבר תודה.

יצחק מרציאנו: גם משרד העבודה והרווחה, ויושבת איתנו המפקחת שעושה מעל ומעבר.

יצחק מרציאנו: אבל זה פשוט טיפה בים.

יצחק מרציאנו: דבר נוסף, האישפוזית.

יצחק מרציאנו: יש לנו בעיה עם אישפוזית, שכידוע היא בתחום משרד הבריאות, היא לא בתחום של אף אחד.

יצחק מרציאנו: זה משרד הבריאות נטו.

יצחק מרציאנו: לא יכול להיות שבאר שבע כמטרופולין של הנגב תהיה לה אישפוזית שיש בה 15 מיטות.

עמרי שרון: בוא נודה שגם זה היה מאבק לשמור אותם.

עמרי שרון: ניהלנו על זה כמו שאתה יודע מאבק.

עמרי שרון: עזר לנו בזה מנהל משרד ראש הממשלה בדרום, וגם אני שם.

עמרי שרון: בעבודה משותפת הצלחנו למצוא את התקציב שלא יסגרו אותם.

עמרי שרון: שמחת עניים.

יצחק מרציאנו: אדוני, חבר הכנסת עומרי, אי אפשר.

יצחק מרציאנו: באר שבע שהיא אחראית על כל הנגב, אם בא אליה איש משדרות, אני לא אומר לא, אל תיכנס.

יצחק מרציאנו: 15 מיטות, זה פשוט לעג לרש.

יצחק מרציאנו: דבר נוסף, כשאני כבר מאתר נרקומן, והנרקומן הוא מוכן, אין מיטה פנוייה.

יצחק מרציאנו: מה אני יכול לומר לו.

חיים מסינג: תביא אותו אלי.

יצחק מרציאנו: עד שאני מסדר את הניירת, עוברות 12 שעות.

יצחק מרציאנו: תוך 12 שעות כבר הנרקומן איננו.

חיים מסינג: אל תעשה ניירת.

חיים מסינג: תקשר אותו איתי, ותוך יום הוא יקבל פתרון.

יצחק מרציאנו: אני אומר, הגיע הזמן שלעיר הזאת יהיה מוסד, שאם אני תופס נרקומן במקום אני מכניס אותו.

יצחק מרציאנו: דבר נוסף, אין פתרון לנשים.

יצחק מרציאנו: אישפוזית לגברים.

יצחק מרציאנו: נשים מחוץ לעסק.

יצחק מרציאנו: יש לנו ארבע.

יצחק מרציאנו: עד שאיתרנו אותם, אתם יודעים כמה עבודה נעשית עם נרקומן לשכנע אותו לאישפוזית?

יצחק מרציאנו: אז אנחנו נתקלים בשני דברים.

יצחק מרציאנו: או אין מיטה, או העמותה גובה מהנרקומן 1,400 שקל, ולא, הוא לא יכנס.

יצחק מרציאנו: עיריית באר שבע לא יכולה גם לסבסד את הגמילה.

יצחק מרציאנו: העירייה נמצאת במצוקה קשה, זה הנושא של האישפוזית.

יצחק מרציאנו: בנושא של היחידה, חבר הכנסת איוב קרא ביקר במקום.

יצחק מרציאנו: הן במבוגרים והן עם הנוער, נעשית עבודה נפלאה.

יצחק מרציאנו: אנחנו זוכים לתשבחות.

יצחק מרציאנו: אבל תסלחו לי, זה כמו לקחת גופה, לנתח, לראות שהכל רקוב, ואני אומר, אני לא יכול להושיע.

יצחק מרציאנו: אני תופר.

יצחק מרציאנו: למה?

יצחק מרציאנו: אין לי כוח אדם.

יצחק מרציאנו: אני פשוט מגלה את הילד.

יצחק מרציאנו: אני כבר יצרתי קשר עם הילד, אין לי כוח אדם.

יצחק מרציאנו: אי אפשר לבוא אלינו בהסברה, במניעה, כשאני מגלה נער, אין לי כוח אדם לטפל.

יצחק מרציאנו: לכן, אני ממש מבקש מחבר הכנסת עומרי, לקחת את שלושת הדברים האלה, האישפוזית חייבת להיות 25 מיטות.

יצחק מרציאנו: יימצא פתרון לנשים.

יצחק מרציאנו: ובנושא של כוח אדם, פשוט זה S.O.S. , כי אני יכול לגלות נוער.

יצחק מרציאנו: יש לנו עובדים נפלאים שעושים עבודת קודש.

יצחק מרציאנו: מצאתי את הנוער, אני מכיר את הכתובת שלו, אני יודע מה הבעיות שלנו.

יצחק מרציאנו: יצרתי איתו קשר, אין לי מי שימשיך את הקשר.

יצחק מרציאנו: ועל כולם אדוני, הנושא של אכיפה.

יצחק מרציאנו: ככל שנעזור למשטרת ישראל , היא עושה עבודת קודש.

יצחק מרציאנו: אנחנו נמצאים בקשר, רונית תדווח.

יצחק מרציאנו: הקשר הוא מעולה.

יצחק מרציאנו: אבל כוח האדם – אין לנו כוח אדם.

יצחק מרציאנו: אנחנו יודעים שהשפה היחידה שהנרקומן יודע בראש ובראשונה, זה האכיפה.

רונית שובל: אני מתאמת בבאר שבע כבר שלוש שנים, עושה את העבודה ברמה של אכיפה, של התשתיות הקהילתיות, ברמה של הטיפול, השיקום, נוער, בתי ספר, עם כל הרמות האלה עובדים כל הזמן.

רונית שובל: עיר מאוד גדולה, 200 אלף תושבים.

רונית שובל: אני עובדת על תקציב מאוד מאוד קטן של 300 אלף שקל לשנה.

רונית שובל: עם זה אנחנו משתדלים לעשות כמה שיותר.

רונית שובל: כמובן שהעבודה מושתתת הרבה מאוד על שיתוף פעולה עם כל הגופים.

רונית שובל: יושבת פה זהבה הראל שהיא מכנסת פרוייקט אס"א בבאר שבע, משרד העבודה והרווחה, מבוסס על הרבה שיתוף פעולה.

רונית שובל: אבל התקציב שעומד לרשותי זה 300 אלף שקל.

רונית שובל: בשנה האחרונה נכנסנו חזק מאוד לנושא של אכיפה, ביחד עם כל שאר העבודה.

רונית שובל: אני עובדת עם תחנת באר שבע.

רונית שובל: בתקציב הדל הזה של 300 אלף שקל, מתוך זה אני שוכרת רכבים לתחנת באר שבע בשביל לעזור להם להתמודד עם בעיית הסמים.

רונית שובל: יש תוצאות.

רונית שובל: היום אנחנו מדברים על עלייה.

רונית שובל: בשנת 2002 פתחו 99 תיקים לבני נוער.

רונית שובל: בשנה האחרונה אנחנו מדברים על 158, זו עלייה של 60%.

רונית שובל: זה נראה כאילו עלייה בשימוש בסמים, אני חושבת שזאת עבודה יותר קשה שהמשטרה עושה בתחום הזה.

רונית שובל: זאת עלייה בחשיפה, וזה כמובן משהו שמביא הרבה יותר בני נוער לטיפול אצלנו גם בתחום של הטיפול בנוער.

רונית שובל: בשנת 2002 היו 135 בני נוער בטיפול אצלנו.

רונית שובל: בשנה האחרונה אנחנו סגרנו את השנה עם 200 בני נוער בטיפול.

רונית שובל: כשכמובן בעיר של 200 אלף תושבים שאנחנו מניחים, כולם דיברו שיש עלייה.

רונית שובל: הסקר האחרון שנעשה בבאר שבע היה בשנת 1996, זה הרבה מאוד זמן.

רונית שובל: הנתונים היו מאוד דומים למה שקורה בכל הארץ.

רונית שובל: דיברו על 11% של בני נוער משתמשים, בערך בין 10%-11%.

רונית שובל: הנתון היחיד שהיה אז מדאיג, אני לא הייתי אז מתאמת, שבאר שבע זאת עיר שלא מצאו בה כמעט מקום אחד שמנקים מסמים.

רונית שובל: ניפו את מוקדי הסמים, כמעט כל העיר היתה מנופה, אבל אנחנו לא ממש יכולים להגיב או להצביע היום באופן ברור על עלייה מהסיבה שאין לנו שום סקר שנעשה בעיר.

רונית שובל: אני חושבת שזה חשוב שייאמר פה.

רונית שובל: בכל מקרה 200 נערים מטופלים אצלנו, אין לי בכלל ספק שיש עוד הרבה הרבה שיכולים להגיע.

רונית שובל: אנחנו לא מגיעים אליהם.

רונית שובל: אנחנו כן מפעילים צוות איתור.

רונית שובל: אני חושבת שעבודת האיתור עם הנוער היא מאוד חשובה.

רונית שובל: אני עובדים לפעמים ברמה של פינצטה, כי אנחנו מכירים כמעט את כל בני הנוער שנמצאים בסיכון גבוה, ואנחנו הולכים אליהם הביתה ומביאים אותם.

רונית שובל: לפני שנה ואפילו קצת פחות, פתחנו מרכז יום לנוער מנותק בבאר שבע.

רונית שובל: אחד מארבעה מרכזים בארץ.

רונית שובל: המרכז היום עובד בבוקר עם עשרה נערים מנותקים הכי קשים.

רונית שובל: כולם מוכרים במשטרה בשיתוף פעולה עם המשטרה.

רונית שובל: אחר הצהריים עם עוד עשרים בני נוער שבאים לשם.

רונית שובל: אני חושבת שיש הרבה עשייה, אפשר עוד הרבה הרבה יותר.

רונית שובל: חשוב לי לציין, אני הרשות העירונית למלחמה בבאר שבע.

רונית שובל: אין לי רכז מניעה, אני מקווה שבשנה הבאה כבר תהיה חצי משרה.

רונית שובל: אני עובדת לבד.

רונית שובל: כמובן, אני אומרת לבד כרשות עירונית, אבל עובדת עם הרבה מאוד אנשים מסביב, אני זה הרשות למלחמה בסמים.

רונית שובל: חשוב לי להוסיף, אני מאמינה מאוד בעבודה קהילתית.

רונית שובל: כל שנה אני כמתאמת צריכה לבנות שלוש או ארבע קבוצות קהילתיות שיש להם אמירה בעיר הזאת.

רונית שובל: איכפת להם ממנו, ולא רק שיש להם אמירה ואיכפת להם, הם גם בונים פרוייקט ומריצים אותו.

רונית שובל: בשנה שעברה עשיתי שתי פגישות כאלה, קבוצה של הורים בתוך בית ספר, וקבוצה של נשים, שאני קוראת נשים למען נשים, בגלל הצורך שעלה פה.

רונית שובל: אני חושבת שבעיר כמו באר שבע, כל שנה אני צריכה להריץ שש קבוצות כאלה.

רונית שובל: בתקציבים שיש לי, בכוח האדם שיש לי, זה מה שאני יכולה לעשות.

רונית שובל: אני מאוד מאמינה בעבודה הזאת.

רונית שובל: ואם אנחנו מדברים על צרכים, אני חושבת שאנחנו מאוד צריכים לעזור לתחנת באר שבע.

רונית שובל: אני יכולה לתת שליש מהתקציב שלי, אבל אז לא נשאר לי לדברים אחרים.

רונית שובל: אנחנו מדברים היום על בין 150 ל-170 תחנות סמים בעיר.

רונית שובל: המשטרה מדווח על בין 150 ל-170 תחנות סמים.

רונית שובל: הייתי שמחה לקחת את כולם פה ליום סיור בשכונה ספציפית בבאר שבע, ולראות את ההלם מזה שבית כן, בית לא, עם סחר בסמים, כשאלה לוקחים את הגראס ואלה את ההירואין, ואלה את האקסטזי, חלוקה מאוד ברורה ביניהם, אבל יש אזור כזה.

רונית שובל: אין אזורים נקיים לגמרי.

רונית שובל: אם אנחנו רוצים לעשות תהליך טוב, אנחנו חייבים אכיפה מאסיבית, לאוורר את העיר, ואחר כך צריך לתת את כל המענים האחרים, כי אז יהיו לנו יותר אנשים שצריכים טיפול, יותר בני נוער שיגיעו אלינו.

רונית שובל: כי כל תחנה כזאת מפעילה גם בני נוער, אז אנחנו צריכים לדאוג גם למענים האחרים.

רונית שובל: אני חושבת שצריך לעבוד על נושא האכיפה.

רונית שובל: נושא של נשים שהוא מאוד חשוב.

רונית שובל: הייתי מפעילה בבאר שבע או תחנת עזרה ראשונה, או ניידת שתגיע לכל המכורים שמסתובבים ותקשר ותחבר אותם לגופי הטיפול, וגם תמפה.

רונית שובל: כי גם לגבי כמה מכורים בבאר שבע, אין לנו מספרים מדוייקים.

רונית שובל: הגדלה משמעותית של התקציב שלי לפחות בעיר כמו באר שבע, אם זה אפשרי.

רונית שובל: והדבר האחרון, אנחנו צריכים מכסות לעבודה עם נוער.

רונית שובל: אני חושבת שבגלל הפעילות הקהילתית העניפה, יש יותר ויותר בני נוער שמגיעים, ואנחנו עם משרה וחצי וקשב לנוער היום, ועוד משרות ברב תחומי, אבל זה מה שיש לנו.

אוגניה חננאל: אני מפקחת בשירות לנפגעי סמים במשרד הרווחה.

אוגניה חננאל: יחידת הטיפול בנפגעי סמים בבאר שבע, נותנת מענה לכ-400 מטופלים בו זמנית, אני מדברת כרגע על מבוגרים.

אוגניה חננאל: ברצף הטיפולי יש לנו את היחידה עצמה.

אוגניה חננאל: מרכז יום שנותן מענה ל-15 אנשים על פי מכסות שמעבירה המשרד.

אוגניה חננאל: אני רוצה לציין שבאר שבע יש לנו כמעט כמעט תמיד כפול מזה.

אוגניה חננאל: 30 מטופלים שיושבים, כשהמשרד בעצם מתקצב רק 15 מכסות.

אוגניה חננאל: זה נכון שכל סוף שנת תקציב את היתרות שיש לנו אנחנו מזרימים לבאר שבע, כי המצב ידוע.

אוגניה חננאל: באר שבע נותנת מענה לכל הפריפריה.

אוגניה חננאל: אנשים מגיעים מערד, מנתיבות, מאופקים.

אוגניה חננאל: 15 מיכסות זה פשוט לעג לרש.

אוגניה חננאל: נקודה נוספת שלא עלתה כאן קודם.

אוגניה חננאל: פרוייקט לשיקום תעסוקתי להשלמת הרצף הטיפולי.

אוגניה חננאל: אנחנו מפעילים מזה כמה שנים במרכז איבחון ושיקום בבאר שבע, פרוייקט שנועד למכורים נקיים למעלה מחצי שנה, והוא טיפול מוכח.

אוגניה חננאל: שם בארבע תחנות הם יכולים להשלים השכלה, 10 שנות לימוד עם תעודה של משרד העבודה.

אוגניה חננאל: כמובן הם עוברים איבחון קודם קורס מקצועי, והשמה בעבודה, עם ליווי של עובדת סוציאלית עד 4 חודשים במקום העבודה.

אוגניה חננאל: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משטרה, עם שירות מבחן לנוער במקרה הזה, עם בתי ספר, עם יועצות.

אוגניה חננאל: על אף שביקשת לא לחזור על דברים, אני חייבת להדגיש נקודה אחת שמרציאנו העלה אותה.

אוגניה חננאל: אנחנו עוסקים באיתור, עובדים בשיתוף פעולה עם גורמים בקהילה שמפנים אלינו בני נוער.

אוגניה חננאל: מר מרציאנו ציין, שאי אפשר להביא מטופל ולהגיד לו, בסדר, איתרנו אותך, אבל תבוא בעוד חודש לקבל טיפול.

אוגניה חננאל: לא כל שכן שאי אפשר לעשות זאת לנער.

אוגניה חננאל: הטיפול בבני נוער הוא קשה מלכתחילה, ובוודאי ובוודאי הוא קשה כשמדובר בנוער משתמש בסמים.

אוגניה חננאל: אם הנער עשה מאמץ, הוא ההורים, היועצת והוא הגיע, לא יכולים לומר לו, או.

אוגניה חננאל: קיי.

אוגניה חננאל: רשמנו אותך ונהיה איתך בקשר בעוד שלושה שבועות.

אוגניה חננאל: הוא לא יגיע בעוד שלושה שבועות, צריכים לתפוס אותו כשהוא הגיע.

אוגניה חננאל: העלייה בביקוש מאוד בולטת.

אוגניה חננאל: בני נוער מגיעים גם בשיטת חבר מביא חבר, וגם כתוצאה מעבודה של המשטרה ושל בתי המשפט.

אוגניה חננאל: אנחנו נדרשים לתת מענה.

אוגניה חננאל: אי אפשר לראות נער עם בעיית סמים ולשלוח אותו חזרה באין מענה.

גליה שחם: אני מפקחת אחראית על נושא סמים במשרד החינוך.

גליה שחם: האינפורמציה שקיבלתי לגבי מה שקורה בבאר שבע, שיש 12 בתי ספר על-יסודיים ממלכתי וממלכתי-דתי, ובכולם מופעלות תכניות.

גליה שחם: אני יכולה לומר שגם העבודה שלנו בבאר שבע היא עבודה שאנחנו יכולים להתברך בה.

גליה שחם: מה שאני רוצה להוסיף, הנושא של שיתוף פעולה בין הגורמים.

גליה שחם: אני חושבת שאחת הדרכים להתמודד, כשכל גורם יש לו מעט משאבים, כשעובדים ביחד, בעניין הזה יש מקום לשיפור, של להדק קצת יותר את הקשרים.

גליה שחם: נכון שאנחנו בבתי הספר עוסקים בנושא של מניעה, אבל יש לנו גם את הנגישות להורים.

גליה שחם: אני חושבת שההורים הם חולייה מאוד משמעותית בכל הנושא של מודעות, ובכלל עירנות לבעיה.

גליה שחם: אנחנו מתחילים השנה להפעיל את הנושא של אחראי בית ספרי.

גליה שחם: אחד התפקידים שלו יהיה להגביר את נושא האיתור והפנייה לגורמים הטיפוליים.

גליה שחם: מצד שני, הגברה של כל חלק של הפעילות הקהילתית.

גליה שחם: זאת אומרת הקשר בין פעולות של בית ספר ופעולות של הקהילה.

גליה שחם: אני מאמינה שככל שנעשה יותר, באמת נגיע ליותר תוצאות.

גליה שחם: אני שמחה שיש יותר איתור השנה של משתמשים.

גליה שחם: אני חושבת שזה אחד הדברים גם מבחינת בתי הספר וגם מבחינת הקהילה לעשות מאמץ יותר גדול.

גליה שחם: לפי דעתי, אחד הדברים שגם מביאים לעלייה של שימוש בקרב בני נוער, זו העבודה שמשתמשים ולא קורה כלום.

גליה שחם: אם אני שומעת פה שנער פונה לטיפול ובעצם אין מענה, זה עוד יותר מדאיג.

גליה שחם: הייתי שמה את הדגש על כל הנושא של המודעות הציבורית, כל האווירה הציבורית סביב הנושא של סמים כחלק מעבודה מניעתית משמעותית.

גילי דנה: אני ממשרד החינוך.

גילי דנה: אני יושבת ראש ועדת אס"א ארצית.

גילי דנה: זוהי יוזמה חדשה יחסית של שרת החינוך ומנכ"לית המשרד.

גילי דנה: אס"א – אלימות, סמים, אלכוהול.

גילי דנה: במובן הרחב יותר, התנהגויות סיכוניות של בני נוער.

גילי דנה: כרגע התכנית עובדת ב-10 יישובים, ב-10 רשויות מקומיות ברחבי הארץ, כולל במגזר הערבי.

גילי דנה: הכוונה שלה בראייה שלה, וכאן החידוש הגדול, היציאה מבית הספר וראיית בני הנוער מבוקר עד ערב, וזה העניין של כולנו.

גילי דנה: ראייה של רצף, גם רצף גילאים, וגם רצף של היממה מבוקר עד ערב.

גילי דנה: מה קורה מעבר לגדר בית הספר, וקורה הרבה.

גילי דנה: בכל הנושא של סמים ואלכוהול, יש לנו עוד דבר אחד מאוד משמעותי בהבדלים של בין ההתנהגויות הסיכוניות, וזה המסרים הלא ברורים, הלא חד-משמעיים בכל הנוגע לשימוש לרעה בסמים ואלכוהול.

גילי דנה: לא ניכנס לפה, כי זה תחום דעת בפני עצמו שהעמיתים שלנו הרבה יותר מצויים ויכולים לתת הרצאות מלומדות.

גילי דנה: אבל כולנו כאזרחים וכתושבי המדינה חשים את זה, כמבוגרים וכצעירים.

גילי דנה: העשייה באס"א היא עשייה פרו-אקטיבית בעיקר, כשהיא מדברת לא רק על למה לא.

גילי דנה: ניתן מייד דוגמאות גם בבאר שבע.

גילי דנה: הדברים שנחשפו, עד כאן דיברו העמיתים שלנו גם מבחינת אכיפה של המשטרה וגם הרשות למלחמה בסמים.

גילי דנה: אנחנו מעוניינים לראות את בני הנוער מבוקר עד ערב ולחזק בהם תחושת מועילות, מסוגלות, מעורבות בחברה.

גילי דנה: דברים שנותנים אתגר לבני נוער, ונותנים להם גם מקום לפתח כישורי חיים, ומיומנויות אל מול אותן סכנות של התנהגויות סיכוניות שציינו.

גילי דנה: בין הגורמים השותפים, משרד החינוך מתקצב את התכנית בכל רשות בסכום לא גבוה, צנוע, של 100 אלף שקל.

גילי דנה: אני מדברת על באר שבע כעיר, ואני מדברת גם על כפר קרא, או חצור הגלילית.

גילי דנה: כולם מקבלים אפילו את אותו סכום.

גילי דנה: אין פה הפרדה דיפרנציאלית שהיא לא נכונה בעיני, אבל זה מה יש כרגע וזה מעט מדי.

גילי דנה: לעומת זאת, הסכום הזה, ויעידו אנשי העיר, מחולל תהליכים רשותיים ומנסה מעט להוריד קירות זכוכית, ולפעמים גם חומות בטון בין ארגונים - - -

איוב קרא: אני רוצה להבין, מאה לבאר שבע, מאה לחצור, ככה זה?

גילי דנה: כן.

גילי דנה: לא בסדר, מעט מדי.

גילי דנה: וזה לא מעט מבחינת משרד החינוך.

גילי דנה: זה הקצבה של מיליון שקל כי יש עשר רשויות.

גילי דנה: אבל זה לא משמעותי לעשייה בעיר באר שבע.

גילי דנה: מה שכן אני אומרת, ונשמע את אנשי העיר, זה מחולל תהליך.

גילי דנה: קורים דברים, זהבה יושבת פה, היא המכנסת.

גילי דנה: היא האדם שלנו בשטח, מינהל חברה ונוער במשרד החינוך.

גילי דנה: יחד עם שפ"י וכל הגורמים השותפים כאן.

רונית שובל: אולי אני אוסיף משהו קטן.

רונית שובל: במסגרת עבודה בתוך בתי הספר, כחלק מוועדת סמים של אס"א, שאני היושב ראש שלה, עשינו השתלמות מחנכים עירונית.

רונית שובל: שם גילינו צמא לידע, המון חוסר אונים מול הנושא הזה שנקרא סמים.

רונית שובל: המון שאלות.

רונית שובל: במפגש שאני העברתי, מורים רצו שאני אלמד אותם איך לנהל דו-שיח עם התלמידים.

רונית שובל: הוא אמר לי כך, מה אני אגיד לו ומה אענה לו.

רונית שובל: ומתוך זה יצאנו ואמרנו, כל האנשים שחברים בוועדה וגם זהבה, מה עושים עכשיו.

רונית שובל: החלטנו, שאנחנו השנה ניכנס לכל בית ספר ונתחיל עם השתלמות חדר מורים.

רונית שובל: מתוך השתלמות חדר מורים שהאיש שירכז את הנושא מאוד יעזור לתכנית הזאת שלנו, אנחנו נוציא ועדה בית ספרית, וכל ועדה בית ספרית תבנה את התכנית שנכונה ומתאימה לבית הספר בתקווה שרוב בתי הספר יקחו את זה בשתי ידיים וירוצו עם זה בשנה הבאה.

רונית שובל: זה במסגרת אס"א, כחלק מהפעילות של הרשות למלחמה בסמים, ופרוייקט אס"א, ושפ"י, אני חושבת דווקא בתחום הזה יהיה שיתוף פעולה.

רונית שובל: זהבה תציג את הנושא.

זהבה הראל: אני מכנסת תכנית אס"א עירונית.

זהבה הראל: אני עובדת משרד החינוך מינהל חברה ונוער.

זהבה הראל: אני חושבת שכשאתה אומר 100 אלף שקל לעיר באר שבע זה נשמע מעט מאוד.

זהבה הראל: אבל תכנית אס"א מגיעה עם מסר, והמסר הוא שבואו נעבוד ביחד.

זהבה הראל: שאם כל אחד מהגורמים יעבוד לחוד - - -

איוב קרא: אמרתי אם זה 100 אלף שקל לבאר שבע, או 100 אלף לחצור, אין פרופורציה.

זהבה הראל: נכון.

זהבה הראל: אבל מה שרציתי לציין, שהעבודה המשותפת יוצרת איגום משאבים שמעבר לשיתוף פעולה כשלעצמו כשהוא יוצר עבודת צוות והוא משדרג את העבודה של כל המערכות ביחד, אנחנו בעצם גם יוצרים משאבים נוספים.

זהבה הראל: היום במסגרת תכנית אס"א מופעלת תכנית התערבות בכל בתי הספר התיכוניים בעיר, ובחלק מבתי הספר היסודיים, כאשר הבסיס לכל תכנית כזאת היה שאלון מיפוי שבו איבחנו מה קורה בתוך בית הספר, גם מבחינת רמת אלימות וגם מבחינת השימוש בסמים.

נסים זאב: יש פתיחות בעניין הזה?

נסים זאב: הנתונים הם נתונים נכונים?

עמרי שרון: לפי הנתונים שעולים בבאר שבע, יש כנראה הרבה מאוד פתיחות.

עמרי שרון: מה שמפחיד אותי, לא לגבי באר שבע, להיפך, לגבי מקומות אחרים, שיכול להיות שבגלל הפתיחות בבאר שבע, אנחנו תוכנים את באר-שבע, ובעצם יש סיכוי טוב שאם אנחנו נבדוק את זה במקומות אחרים ונרד טיפה ונגרד את מסך הפתיחות הזה, ונראה ששם המצב לא יותר טוב, אנחנו פה מה שנקרא, מוציאים את דיבת העיר רעה.

שמאי גולן: באר שבע לא שונה משום מקום אחר בארץ, שלא תטעו.

עמרי שרון: אני פחות מכיר את הנושא הזה מכם.

עמרי שרון: כשראיתי את הנתונים של באר שבע, מול מקומות אחרים, זה נראה לי מדאיג בסדרי גודל.

עמרי שרון: אם מה שאתה אומר הוא הרבה יותר קשה, והמצב הוא לא רק בבאר , צריך לראות איך פה - - -

שמאי גולן: יש לה בעיה של מיקוד של בירת הנגב, היא שואבת אליה נניח בתחום הסחר, אבל לא בתחום היקף השימוש של הנוער, הוא אותו דבר בכל הארץ.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לא בצד הסטטיסטי, בצד הפרקטי, כתושב באר שבע, כיליד השכונות, כמסתובב בשכונות עד היום, שהמצב הוא יותר חמור.

יעקב מרגי: אני לא מטאטא את זה.

יעקב מרגי: חשובה לי התדמית של באר שבע.

יעקב מרגי: אני מסתובב במרכזי השכונות הוותיקות בבאר שבע.

יעקב מרגי: אני יודע את התעלמות המשטרה ביודעין.

יעקב מרגי: אני מכיר את התופעה שהיתה במרכז "אורן" , התופעה יותר חמורה ממה שאתם חושבים.

יעקב מרגי: היא יותר חמורה, אני לא בא להצניע ערים אחרות.

יעקב מרגי: בבאר שבע זה מכה שהוזנחה בחמש עשרה השנים הקודמות.

יעקב מרגי: אני בילדותי הייתי ברחוב ששורץ בנרקומנים, ראיתי את המשטרה.

יעקב מרגי: הפתיחות זה המציאות שם.

זהבה הראל: הפתיחות היא המציאות, והפתיחות היא כזאת היום שיש תובנה של כל המערכות שאי אפשר לפתור את הבעיה לבד.

זהבה הראל: היום מנהלי בתי הספר בתוך העיר באר שבע, כמו בבתי ספר אחרים מבינים שזה לא נכון לכסות את הבעיה ולא לשים אותה על השולחן.

זהבה הראל: שאלון המיפוי בעצם מאפשר להם לשים את הבעיה על השולחן, גם בעיית הסמים וגם בעיית האלימות והקשר ביניהם ברור לכל היושבים מסביב לשולחן הזה.

זהבה הראל: לאחר המיפוי, בכל בתי הספר יושבים היום על המדוכה, צוותים של בית הספר, לא צוותים חיצוניים, צוותים של בית הספר לבנות תכניות התערבות שמטפלות גם בבעיית הסמים, וגם בבעיית האלימות ובעיקר וזה הייחודי באמירה של תכנית אס"א, מצד אחד שיתוף פעולה, מצד שני לא רק טיפול, אלא גם תכניות שמציעות חלופה לבני הנוער.

זהבה הראל: טיפול בתרבות הפנאי.

זהבה הראל: יש היום בבאר שבע 8 בתי ספר קהילתיים על יסודיים שהם מדברים על לראות את הנער מבוקר עד ערב.

זהבה הראל: להציע פעילות פנאי בתוך בית הספר.

זהבה הראל: מערך גדול של חוגים, של מנהיגות צעירה, של מד"צים, של מש"צים, שהם פועלים בתוך בית הספר וכשהם עסוקים, כולנו יודעים שיש להם פחות פנאי, חלל בזמן הפנוי שלהם והם מחפשים פחות התנהגויות שאחר כך אנחנו צריכים לחפש דרך לטפל בהם.

זהבה הראל: הייחודי בתכנית אס"א שהיא מושיבה בכל הוועדות שלה את כל הגופים מסביב לשולחן.

זהבה הראל: היום משרד החינוך לא עובד לבד, הוא עובד עם הרשות למלחמה בסמים, הוא עובד עם כמובן משרד החינוך, האגפים השונים שבו, שפ"י, שרות פסיכולוגי עירוני, המשרד לבטחון פנים, וכולנו ביחד.

זהבה הראל: אני חושבת שזה היתרון.

עמרי שרון: אני חושב שחלק מהמורכבות של הבעיה מצריכה טיפול בין-תחומי.

עמרי שרון: זה צריך להיות בתחום של מניעה וגם של אכיפה וגם לטיפול שאחרי, בגלל המורכבות של הבעיה, בגלל הרב-פניות גם הטיפול צריך להיות ברב-תחומי.

איוב קרא: אני מציע שהמשטרה תתייחס לכל הטענות.

איוב קרא: תעדכנו אותנו בהקשר לתגבור של הכוחות נגד הפשיעה.

איוב קרא: מה זה נתן, מה חדש בכל הנושא הזה.

אורי מכלוף: אני רוצה לברך על המפגש הזה.

אורי מכלוף: אני חושב שהוא חשוב.

אורי מכלוף: אני קצין אח"ק על כל מרחב הנגב.

אורי מכלוף: באתי לדבר על תחנת באר שבע כי זה הנושא.

אורי מכלוף: אבל אין ספק שבכל המרחב יש פחות או יותר בעיות סמים, אבל הבעיה הגדולה היא העיר באר שבע.

אורי מכלוף: הנושא הוא חשוב.

אורי מכלוף: מזה מספר שנים, הוא על סדר היום של משטרת הנגב מחוז דרום.

אורי מכלוף: אפשר להגיד שלפני שלוש שנים, מפקד המחוז הגדיר את יעד הנוער כיעד שלו, יעד הממ"ז.

אורי מכלוף: נכון לשנה שעברה זה המשיך להיות יעד הממ"ז, אנחנו יעד הממ"ר, והשנה הנוער הוא יעד המפכ"ל.

אורי מכלוף: יעד המפכ"ל זה מחייב שינוס מתניים של כל היחידות בתחנות, במרחבים בכל התחומים, בכל האגפים, להילחם בתופעת עבריינות הנוער, לאו דווקא בסמים, כשאנחנו יודעים שסמים בעצם מקרין על הכל.

אורי מכלוף: לאו דווקא על סמים, זה מקרין על אלימות, זה מקרין על רכוש.

אורי מכלוף: אנחנו יודעים שהעיר באר שבע מוכית גם במאפיינים האלה של גם אלימות וגם רכוש.

עמרי שרון: אלה צדדים אחרים של הבעיה, אם אני מבין נכון.

אורי מכלוף: זה הסימפטום של הבעיה.

אורי מכלוף: צריך לממן את זה.

אורי מכלוף: לא תמיד ההורים מממנים, לא תמיד להורים יש את האמצעים.

עמרי שרון: בדרך כלל זה לא, סליחה.

רונית שובל: לפעמים זה כן.

רונית שובל: הסמים זה מחולל פשיעה.

אורי מכלוף: זה הסימפטום של הכל.

אורי מכלוף: אני חייב להודות פה שדיברתי לפני שהגעתי לפה, עם החבר'ה מבאר שבע, וכל הגופים, אני לא מכיר אותם באופן אישי, אבל מכיר מהצד השני את העשייה המרובה שנעשית בשיתוף פעולה עם כל הגופים.

אורי מכלוף: ונעשית פה עבודה חבל על הזמן.

אורי מכלוף: עם הפתיחות ועם הרצון, ופה חשוב שיש רצון להרבה מאוד גופים בתחום העיר באר שבע עם דגש לציבור.

אורי מכלוף: הסתובבתי בכל המחוז הדרומי, לא ראיתי רצון עז לטפל בבעיות כמו שיש בבאר שבע בכל מיני מודלים למיניהם שהצפתי אותם למעלה, אם זה בא על ידי הקהילה, אם זה בא על ידי המשטרה, והרמנו מודלים שאני חושב שהמודלים האלה ישווקו בכל הארץ.

אורי מכלוף: הם יהיו מודל לחיקוי בכל הארץ.

אורי מכלוף: לדוגמה המודל "משאלה" מודל "סיירת הורים" שרצה גם באילת.

אורי מכלוף: התחלתי את המודל באילת, וזה התחיל בבאר שבע, בערד.

אורי מכלוף: יש לזה תוצאות.

אורי מכלוף: זה מביא את המודעות של ההורים לגבי מה שקורה עם בני הנוער.

אורי מכלוף: המספרים שאני אגיד פה הם לא מספרים מוחלטים כי זה משתנה.

אורי מכלוף: אנחנו מדברים על 100-120 תחנות סמים.

אורי מכלוף: לפעמים יותר, לפעמים פחות.

אורי מכלוף: אבל זה סדר הגודל.

אורי מכלוף: כל מקום שמוכרים סמים.

אורי מכלוף: יכול להיות תחנת סמים ניידת, מישהו שיושב במרכז המסחרי, לדוגמה, מה שהיה בעיר העתיקה.

אורי מכלוף: יושבים מספר סוחרים נרקומים לצורך מימון הסם של עצמם הם מוכרים סמים.

אורי מכלוף: זאת תופעה שמורידה את איכות החיים בצורה בלתי רגילה.

אוגניה חננאל: בכל קיוסק לגיטימי כשהאבא יורד לקנות סיגריות מוכרים גם באנגים.

אוגניה חננאל: זה מונח על המדף.

עמרי שרון: לא מוכרים סמים.

עמרי שרון: הם מוכרים גם בירה בכל קיוסק כזה.

עמרי שרון: את לא מגדירה את זה כתחנה לממכר סמים.

עמרי שרון: אלכוהול הוא סם כמו כל סם אחר.

עמרי שרון: ההבדל שהוא סם חוקי ואלה סמים לא חוקיים.

עמרי שרון: זה ההבדל.

אורי מכלוף: אנחנו מדברים גם על תחנות קבועות וגם על תחנות ניידות.

אורי מכלוף: תחנות ניידות מבחינתנו זה הנרקומנים, או הסוחרים שמוכרים סמים.

אורי מכלוף: הרבה פעמים זה לצורך השימוש העצמאי שלהם, או שהם מופעלים על ידי חברים בקבוצות פשע כאלה או אחרות.

אורי מכלוף: אני מדברים על 120 בערך פלוס מינוס.

אורי מכלוף: הרבה פעמים קורה שאנחנו סוגרים תחנת סמים באיזה שהוא בניין מגורים.

אורי מכלוף: אוטומטית, איך שאנחנו מכניסים את האיש הזה בפנים, פותחים עוד שלוש ארבע תחנות.

אורי מכלוף: כי אותו אדם שהחזיק תחנת סמים, הוא בעצם היה עוצמה, כוח, ובעצם שניטרלת אותו מהשטח – פושרים קטנים שיש להם פחות כוח, החליטו לעצמם לפתוח עוד כמה תחנות סמים.

אורי מכלוף: אז המלחמה היא מלחמה יום יומית.

אורי מכלוף: דיברו פה על אמצעים.

אורי מכלוף: אני אומר שוב, מבחינתנו אם אני אגיד שמשרד הנוער בבאר שבע מונה כיום 14 תקנים, בפועל 13 תקנים, מהם 5 פקחני נוער, רכז אחד, זה אומר הכל.

אורי מכלוף: אני כבר אומר לכם.

אורי מכלוף: העשייה מ-1999 עד 2003 תחילת שנת 2004, אנחנו חושפים הרבה עבירות סמים.

אורי מכלוף: אני אומר שוב, זה טיפה בים.

אורי מכלוף: הכמויות הן אדירות.

אורי מכלוף: אנו מדברים לא על מאות נרקומים כמו שבערים האחרות בסדר גודל שבאר שבע מצהירה, אנחנו מדברים על אלפי נרקומנים שמסתובבים בעיר באר שבע.

אורי מכלוף: אנחנו לא אומרים מהיד לפה, אנחנו אומרים שקיימים הרבה מאוד, לא רוצה להתחייב, אבל אני מתחייב שזה יותר, מדובר באלפים ולא במאות.

גליה שחם: תעשה הבחנה בין נוער למבוגרים.

עמרי שרון: אם אפשר לקבל גם הבחנה בין נוער ומבוגרים זה מאוד חשוב.

עמרי שרון: וגם העניין של איך ההתפלגות, על מה?

אורי מכלוף: על הכל.

אורי מכלוף: זה מתחיל מסמים קלים וממשיך לסמים קשים.

אורי מכלוף: אם אנחנו מחלקים את התחנות, אנחנו מדברים על - - -

עמרי שרון: אין קלים.

אורי מכלוף: השתתפתי באחת הישיבות, אמרתי שמי שצריך לקחת את היוזמה ולהגדיר את הסם כרעל, לא להגדיר אותו סם, לא לקרוא לסם סם.

אורי מכלוף: אם אתה יודע שזה רעל, וזה רעל, ההגדרה של סם זה רעל.

אורי מכלוף: אם אנחנו נשתמש בסם כרעל, אני חושב שהרבה בני נוער יתחילו להבין אותנו.

אורי מכלוף: אולי לא מאה אחוז, אבל גם אם עשינו ל-10% את ההבדל בין סם לרעל, להשריש בהם את העניין הזה, אני חושב שעשינו את שלנו.

שמאי גולן: ואז כל רעל הוא סם?

אורי מכלוף: יכול להיות.

יעקב מרגי: לא בהכרח, ואין בעיה.

יעקב מרגי: שם יש רעל קטלני .

אורי מכלוף: סם זה מסקרן.

אורי מכלוף: רעל זה פחות מסקרן.

אורי מכלוף: לא יעזור לאף אחד שום דבר.

נסים זאב: מי שבא לעשן שואל איך קוראים לסם - רעל או סם?

יעקב מרגי: מי שרוצה להתחיל וזה מסקרן אותו, הוא צודק, זה יכול להרתיע אותו.

אורי מכלוף: אני לא אמרתי שזה יתפוס את המאה, יתפוס את העשרה, זכינו.

אורי מכלוף: כשאנחנו משתמשים במלים, הרבה פעמים המלה עושה את ההבדל.

אורי מכלוף: זו דעתי לפחות.

נסים זאב: הבעיה היא שהם קוראים לזה כיף.

נסים זאב: אתה קורא לזה רעל או סם.

נסים זאב: הם קוראים לזה כיף, והכיף משתנה בשמות.

אורי מכלוף: אתה רק מחזק את מה שאני אומר.

אורי מכלוף: ברגע שהשתמשו בזה זה כיף, אז כולם חושבים שזה כיף, עושה את האדם.

אורי מכלוף: ברקורד שלי הייתי גם עובד נוער, אז אני יודע להגיד לך, שילדים לא יודעים שסם זה רעל.

אורי מכלוף: כשהם התחילו להבין, וכאשר דיברת איתם והסברת להם כמה הסם הוא רעל, וכמה הוא מזיק, כמה הוא עושה רע אחרי שמתחילים להתמכר אליו, אז זה עושה את ההבדל.

אוגניה חננאל: אני חייבת בכל זאת להגיד בהקשר הזה שכן.

אוגניה חננאל: בני נוער שמגיעים אלינו, הסם זה באמת כיף.

אוגניה חננאל: אנחנו הבעיה שלהם, ההורה זה הבעיה, היועצת זה בעיה, המורה זה בעיה, ואני זה הבעיה.

אוגניה חננאל: הסם זה לא הבעיה.

אוגניה חננאל: לך תשכנע נער שיש לו בעיה.

אוגניה חננאל: מבוגר מגיע ממקום אחר, הנער מגיע ממקום שמטרידים אותו.

אוגניה חננאל: אני הבעיה שלו.

אוגניה חננאל: חשוב שייאמר.

אוגניה חננאל: הם לא מגיעים כמו מבוגרים.

אורי מכלוף: קודם כל צריך לתת טיפול לכולם.

אורי מכלוף: אני חושב שבנקודת זמן הזאת צריך להשקיע בנוער.

אורי מכלוף: זו נקודת המפתח שלנו, להשקיע כמה שיותר בנוער כי מי שכבר התמכר, ומי שכבר נפל, אולי צריך לעזור לו , לשקם אותו.

אורי מכלוף: כדי לעצור את כדור השלג הזה, אני אומר לכם זה כדור שלג.

אורי מכלוף: איפה שאתה לא נכנס, איפה שאתה לא נוגע, אני לא מדבר עכשיו באופן ספציפי לבאר שבע, יש סמים.

אורי מכלוף: אסור לטאטא את זה, אמר פה חבר הכנסת עמרי, וזה נכון.

אורי מכלוף: לא כולם מגלים פתיחות, ואנחנו לא יודעים מה המצב של מקומות אחרים שהם מנסים לשמור על השם הטוב של האדם.

עמרי שרון: אצלנו הכל בסדר.

אורי מכלוף: אצלנו הכל בסדר, ואז הכל הופך להיות לא בסדר.

אורי מכלוף: אז מגלים את זה כשמגיעים לצבא, צריך לעשות את הסטטיסטיקה לראות כמה כאלה מגיעים מכל הארץ, כמה מגיעים מבאר שבע שהם מכורים לסם, כמה מגיעים ממקומות אחרים, ואז תמצא את ההבדלים ותראה איפה יש פתיחות ואיפה אין פתיחות.

אורי מכלוף: אני חושב שהחולה אצלנו הוא יודע שהוא חולה, והוא צריך את התרופה.

אורי מכלוף: אני חושב שאחת התרופות פה זה לתת לגופים שמטפלים בנושא של הטיפול, דיברנו על טיפול, חלק משלושת הדברים שהזכרנו, חבר הכנסת עמרי, זה הנושא של טיפול.

אורי מכלוף: צריך לתת לאנשים את הכלים.

אורי מכלוף: והכלים הרבה פעמים זה כוח אדם.

אורי מכלוף: אפשר לטפל בהרבה בני נוער.

אורי מכלוף: אפשר לטפל בהרבה נרקומנים, בהרבה משפחות שנפלו לסם, אבל צריך לתת לאנשים האלה כוח, וכוח אדם.

אורי מכלוף: הרבה פעמים אנחנו מפנים ואין מי שיטפל.

אורי מכלוף: אנחנו מפנים.

אורי מכלוף: לרשויות הרווחה ואין מי שיטפל.

אורי מכלוף: אנחנו מגישים תיקים לבית המשפט.

אורי מכלוף: אנחנו אמורים לקבל תסקירי קצינות שרות מבחן על אותו נער.

אורי מכלוף: התיק הזה לא נדון בבית המשפט בגלל שאין תסקיר בזמן.

אוגניה חננאל: אנחנו קבלנים של שירותי המבחן, יש מין הפרטה.

אורי מכלוף: 45 יום, זה כבר לא 45 יום לתסקיר, הרבה פעמים זה 5-6-7-10 חודשים, ונער שרק נפל, הוא הגיע אלינו ונחשף אלינו כעבריין, אנחנו לא יודעים מה המצב שלו.

אורי מכלוף: אי אפשר להגיש לו כתב אישום.

אורי מכלוף: זו אחת הבעיות.

אורי מכלוף: זה הבעיות של כוח אדם.

אורי מכלוף: אני חושב שאם היה לי גם עם מי לעבוד, וביחד עם כוחות משותפים היינו מצליחים יותר.

אורי מכלוף: אתן כמה נתונים לגבי כמות המספרים מבחינת תיקים.

אורי מכלוף: סך הכל בשנת 2002 נפתחו 722 תיקי סמים, לעומת 823.

נסים זאב: זה מכירת סמים או עישון?

נסים זאב: למה אתה מגדיר תיק?

אורי מכלוף: בשימוש היה בשנת 2003 386 לעומת 382 תיקים.

אורי מכלוף: אנחנו משתדלים פחות להתעסק עם השימוש, אנחנו משתדלים להתעסק קצת יותר עם הסיפור של הסחר והאחזקה שלא לשימוש.

אורי מכלוף: בסחר מדברים השנה על 165 מקרים לעומת 105 תיקים.

אורי מכלוף: אנחנו מדברים עלייה של 60% בסחר, בפיצוח תחנות סמים.

אורי מכלוף: אחזקה שלו לצריכה עצמית 274 מקרים לעומת 231 מקרים, עלייה של 19%.

אורי מכלוף: סך הכל אנחנו מדברים על חשיפה בסמים כמעט 11%, ביחס לאשתקד.

אורי מכלוף: אם אנחנו מדברים על מעצרים, ומעצר עד תום ההליכים – השנה נעצרו 150 לעומת 147 בשנה שעברה.

אורי מכלוף: אני לא אזכיר את בעיות המעצרים בנגב, אבל יש בעיה.

אורי מכלוף: בתום הליכים נשפטו אנשים תוך תקופת המעצר מדברים על 78 לעומת 73, גם כן עלייה.

אורי מכלוף: לגבי נוער – בשנת 2003 – 158 מקרים, לעומת 99 מקרים.

אורי מכלוף: סך הכל עלייה של 60% בנוער, חשיפת תיקי נוער.

אורי מכלוף: שתבינו, תיק נוער או תיק בוגר זה אותו דבר.

אורי מכלוף: כל עבירות הסמים זה חשיפה.

אורי מכלוף: יש פעילות, המספרים יופיעו, אין פעילות, המספרים לא יהיו בעלי משמעות.

יעקב מרגי: זו הדילמה של מפקד תחנה לפעמים, כשהוא עושה את זה, באים אליו בטענות.

אורי מכלוף: הדינמיקה זה בתיעדוף הדברים.

אורי מכלוף: יש ארועים לא פחות חמורים מסמים.

אורי מכלוף: יש הרבה דברים לא פחות חמורים כמו אלימות, אלימות ברחוב, הנושא של פשעים חמורים כמו שודים לאור היום, חטיפות תיקים, פרוטקשן.

אורי מכלוף: חלק מהעניין הזה בטיפול ובירידה.

עמרי שרון: בתור מחולל פשיעה יש בטיפול בנגע הסמים איזה שהיא השלכה על חלק מהדברים האחרים.

עמרי שרון: גניבת מכוניות זה לא יצמצם בבאר שבע שהיא בעיה אמיתית.

עמרי שרון: לעומת זאת, פריצה למכוניות וגניבת מכשירי רדיו זה כן יכול לצמצם.

עמרי שרון: פריצה לדירות זה יכול.

עמרי שרון: פרוטקשיין פחות.

עמרי שרון: כשאתה נוגע בדבר אחד, יש פה איזה שהיא שרשרת שהיא ממשיכה הלאה והיא חשובה.

עמרי שרון: זה לא יותר חשוב מאחרים, אבל הוא תופס שתי חוליות בשרשרת, שלוש חוליות בשרשרת שהן קריטיות לצורך העניין.

אורי מכלוף: אני מסכים איתך.

אורי מכלוף: אנחנו מכניסים אנשים שהם סוחרי סמים או משתמשים למיניהם בצורה כזו או אחרת שמממנים לעצמם את הסם ומשפיעים על החברה גם בעבירות אחרות שהם מבצעים, כמו פריצות לרכב שהגדרת, התפרצויות לדירה, התפרצויות לעסק, חטיפות תיק.

עמרי שרון: איך הענישה?

עמרי שרון: היא קלה?

עמרי שרון: כשאני מדבר על ענישה אני פחות מתייחס לצד של המשתמשים שזה חשוב להעניש, ולהעניש משתמשים צריך להעניש איפה שכואב להם.

עמרי שרון: בנושא של מסחר, ויש פה שרשרת של מסחר, מי שמביא את החומר עד למפיץ השכונתי, עד נרקומן שמוכר לילדים, האם יש דיפרנציאציה, ואיך עושים את זה, תלוי בשופטים.

אורי מכלוף: לא רק בשופטים, לא, ממש לא.

אורי מכלוף: כל אחד אינדיבידואלי לעצמו.

אורי מכלוף: אתה תופס עבריין, הוא מוכר, תלוי בכמות הסמים שתפסת, סוג הסם שתפסת.

אורי מכלוף: ברקורד שלו, זה תלוי בהרבה דברים.

אורי מכלוף: אתה לא יכול להגדיר אחד שיש לו רקורד שיש לו תנאי על סמים, לאחד שרק עכשיו תפסת אותו.

אורי מכלוף: זה לא אומר שרק עכשיו הוא התחיל לעסוק בסמים.

רפ"ק יפעת שטיינברג: באופן עקרוני, העונש על סחר בסמים – יש חזקה בחוק – הוא מאוד גבוה.

רפ"ק יפעת שטיינברג: המקסימלי זה 20 שנה.

רפ"ק יפעת שטיינברג: הענישה שמקבלים בפועל יחסית, עשינו גם בדיקות, היא ענישה נמוכה.

רפ"ק יפעת שטיינברג: הרבה פחות מ-20 שנה.

עמרי שרון: אני חושב שענישה היא מרתיעה במידה מאוד מצומצמת כאשר מדובר בסמים.

עמרי שרון: היא יכולה להרתיע את הסוחרים, פחות את המשתמשים.

עמרי שרון: המשתמשים תקועים בתוך הצינור, אין להם הרבה מה לעשות.

עמרי שרון: צריך למצוא את הנוער, אם זה הנוער בעניין רשיון הנהיגה, לפסול אותם מלהחזיק רשיון נהיגה.

עמרי שרון: כל קבוצה צריך למצוא את מה שכואב לה.

עמרי שרון: אני מדבר על המגזר של הסוחרים.

עמרי שרון: צריך לראות גם איך משפיעים על השיפוט, גם על העניין שיילכו והתקרבו לעונשי מקסימום - - -

יעקב מרגי: המקסימום כבר קיים.

עמרי שרון: התקרבו לתת את זה.

עמרי שרון: אני לא מדבר על הנהג בקו שמעביר מסיני, אני מדבר על מי שהאוטו שייך לו.

עמרי שרון: בשביל מי הוא עובד.

רונית שובל: לאלה קשה להגיע.

שמאי גולן: תתחיל עם עונשי מינימום לא עם מקסימום.

עמרי שרון: אם זה היה פשוט, לא היינו באים הנה.

אורי מכלוף: אני אתייחס לעניין הזה בקטע של מה שאנחנו עושים לגבי אותם כאלה שקשה לנו להגיע אליהם בנושא סחר בסמים, אנחנו יודעים שהם סוחרים בסם.

עמרי שרון: מרמה מסויימת הם לא נוגעים.

אורי מכלוף: אני מדבר על מודל של 4.5 חודשים שהוכיח את עצמו.

נסים זאב: סליחה, כמה סוחרים הם גם נרקומנים?

עמרי שרון: תלוי באיזו רמה.

עמרי שרון: הטורף למעלה לא.

עמרי שרון: דרגי ביניים יכולים להיות.

עמרי שרון: האחרונים למטה, השניים שיושבים במרכז המסחרי מוכרים חומר לילד, הם בדרך כלל מפרנסים את הצריכה העצמית שלהם.

נסים זאב: שני שליש ושליש, פחות או יותר.

אורי מכלוף: אין לנו נתון, אני לא רוצה להתחייב.

נסים זאב: סוחרים שהם נרקומנים הם גם לא חוששים, הם מכורים.

אוגניה חננאל: יש סוחרים בכל מיני רמות.

יפעת שטיינברג: מי שנרקומן מכור להירואין ובקושי מתפקד, הוא גם לא יכול להיות סוחר בסמים גדול.

יפעת שטיינברג: הוא סוחר במנות.

אורי מכלוף: לגבי נושא אכיפה, ב-1999 נפתחו 768 תיקים, בשנת 2003 נפתחו לא יותר כמעט 60 תיק יותר 828.

אורי מכלוף: ב-1999 נכנסו למעצר עד תום ההליכים, תוך תקופת המעצר לבית סוהר 75 עבריינים, ובשנת 2003 נכנסו 150 זה עלייה של 100% בנושא של אכיפה.

אורי מכלוף: זאת אומרת של ענישה.

אורי מכלוף: היתה עלייה.

אורי מכלוף: אין לי ספק שגם בתי המשפט נכון להיום נותנים את דעתם, אבל שוב, עוד לא ראיתי מישהו שנכנס ל-20 ומיצו איתו את מלוא חומרת הדין - - -

יעקב מרגי: גם לא 10 שנים, גם הסוחרים הגדולים לא נכנסים ל-10 שנים.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים 3, 4 שנים.

אורי מכלוף: מבחינת הפעילות שלנו ניתן את מה שאנחנו עושים, ואמרתי שהיעד של הנוער הוא יעד מזה שלוש שנים במרחב הנגב, מחוז דרומי בכלל.

אורי מכלוף: בדגש לארץ, ארצי, יעד מפכ"ל, אנחנו בינואר פיצחנו 33 תחנות סמים.

אורי מכלוף: תפסנו 82 תפיסות סמים.

אורי מכלוף: היה לנו פיצוח סוכן בינואר.

אורי מכלוף: היו תלונות של סוחרים בעיר העתיקה, של סוחרים שסחרו בסם – טורדנים שפגעו באיכות החיים, נעצרו 18 סוחרי סמים שהם לא מהגדולים, הם אלה שפגעו באיכות החיים והאנשים לא הגיעו למרכז המסחרי, לא שלחו לא את האשה ולא את הילד כדי לא להתקל באותם סוחרים.

יעקב מרגי: מאז חזרו לעיר העתיקה?

אורי מכלוף: לא, ממש לא.

רונית שובל: צריך להגיד שיש פה את אפקט הבלון.

רונית שובל: העתיקו קצת לאורן את הפעילות.

יעקב מרגי: כשהמשטרה החליטה "לנקות" את אורן היא הצליחה.

יעקב מרגי: היתה תקופה שפשוט התעלמו, וזה היה לאור יום.

יעקב מרגי: בתקופה האחרונה הורגשה ירידה באורן, נכון שזה נדחק לפינות ולצדדים, אבל אין מה לעשות.

יעקב מרגי: זה המשחק, שוטרים וגנבים.

רונית שובל: צריך עוד הרבה, וצריך כל הזמן, ובכל המקומות בו זמנית.

רונית שובל: צריך בשביל זה הרבה כוח אדם והרבה כסף.

אורי מכלוף: נכון להיום אני יכול להגיד לך שבחודש ינואר 12 עוקצים, זה אומר שהם בוחלים למי למכור.

אורי מכלוף: פעם היו שואלים אם יש ערב כדי למכור לך סם, אתה צריך להביא מישהו שהתחייב שאתה לא שוטר ולא סוכן כדי למכור לך סם.

אורי מכלוף: היום שוטרים שלנו – אנחנו מאתרים את השוטרים החדשים שבקושי מוכרים בשטח ושולחים אותם לקנות סמים, חלק מהפעילות שלנו.

אורי מכלוף: נכון להיום 12 עוקצים היו בבאר שבע, בהם הפילו 12 יעדים של תחת באר שבע.

אורי מכלוף: יעד זה מבחינתם אחד שמשפיע הכי הרבה על הפשיעה בבאר שבע, לאו דווקא בנושא סמים.

אורי מכלוף: אבל גם בסמים.

אורי מכלוף: נכון להיום, כמו שאמרתי, אנחנו מפעילים את מודל "משאלה" .

אורי מכלוף: דיברו על זה הרבה.

אורי מכלוף: הוזכר פרוייקט משאלה, נושא של סיירת הורים, נושא של בית ספר בטוח, נכון להיום בנושא יעד מפכ"ל, אנחנו מחוייבים, אנחנו נשים שוטר בכל בית ספר.

אורי מכלוף: חטיבת ביניים ומעלה יהיה שוטר, לא שילווה את בית הספר פעם בשבוע, יבוא להרצאה, אבל זה שוטר שיהיה בבית ספר ויתאם פעילות בכל הקשור בנושא נוער, אס"א - אלימות, סמים, אלכוהול, ועוד פרוייקטים.

אורי מכלוף: נושא של לחימה בסמים, זה נוער חשיפה.

אורי מכלוף: ימ"ר דרום יש לו נוער חשיפה והוא נכנס לבתי ספר, עושה פעילות בשכונות, וחושפים יותר תיקים בנושא סמים.

עמרי שרון: כמו ילדים שמתנדבים למשמר האזרחי, יש לכם סיירת בתחום הסמים?

אורי מכלוף: יש.

אורי מכלוף: נוער חשיפה זה ימ"ר.

אורי מכלוף: זה יחידה מרכזית בדרום.

עמרי שרון: נעשה נסיון לעשות משהו כמו משמר האזרחי?

אורי מכלוף: יש, הימ"ר, ימ"ן.

אורי מכלוף: יש קבוצה מאוד גדולה שמצטרפת לפעילות של פקחני הנוער.

עמרי שרון: מעבר לעניין בתור מי שחשוף לזה יותר.

עמרי שרון: אני זוכר שניסו באחד הקיבוצים לבדוק את העניין ולגלות.

עמרי שרון: איך שהגיע חדש לקיבוץ, מייד קלטו שהוא לא בן 17.

עמרי שרון: אם יש בני נוער אסור להפעיל אותם?

יפעת שטיינברג: לגבי נוער יש רכז נוער.

עמרי שרון: בתור מי שיותר חשוף, בתור מי שמכיר את זה יותר, בתור מי שחי את זה, כשאתה נמצא ליד מישהו ואתה לא הורה או מורה או מנותק, אתה כן מכיר חלק מהדברים.

אורי מכלוף: אני מסכים עם מה שאתה אומר, אבל יש בעיה חוקית להפעיל נוער.

אורי מכלוף: נכון להיום יש כוח משימה שנקרא "כוח בלימת חרום" שפועל בבאר שבע.

אורי מכלוף: לקחנו שוטרים, לא קיבלנו תקנים נוספים, שינסנו מתניים בכל המרחב, במרחב הנגב ובמחוז הדרומי.

אורי מכלוף: יש קרוב ל-100 שמתעסקים אך ורק בלחימה ובפשיעה, בבאר שבע מתחילת ינואר היחידה הזאת ממשיכה את פעילותה.

אורי מכלוף: זה היה בשנת 2003, קצת 2002, אבל הפעילות הזאת ממשיכה.

אורי מכלוף: אני רוצה להגיד שזה מדהים, יש תוצאות אבל אין לנו מקומות כליאה, זו אחת הבעיות שאנחנו עוברים ויש פה הרבה בני נוער.

אורי מכלוף: יש את חוק המעצרים, יש פסיקה של העליון שמגדירה שלא ניתן להכניס לבית מעצר נגב, להלין עבריינים על הריצפה, ולא פעם אנחנו עושים תיעדוף את מי להשאיר, את מי להכניס.

אורי מכלוף: זה חלק מהבעיה.

אורי מכלוף: הרבה פעמים אנחנו נמצאים בשוקת שבורה, את מי עוצרים את מי לא.

יעקב מרגי: הייתי מחרים את כל מכוני הליווי בבאר שבע.

אורי מכלוף: הרבה פעמים כקצין אח"ק נגב נעצר לי עבריין על פשע חמור, לאו דווקא עבריין שמשפיע הכי הרבה על באר שבע.

אורי מכלוף: אני נאלץ לשחרר עבריין סמים או עבריין שמשפיע בהכרח על באר שבע כדי לכלוא את הבחור שעשה עבירת פשע חמור, ולא בהכרח זה עבריין גדול.

אורי מכלוף: זה מישהו שתקף פעם ראשונה בחיים שלו, אבל התקיפה היתה כזו חמורה שאני נאלץ הרבה פעמים לשחרר עבריין.

אורי מכלוף: אני העברתי מסמך לא מזמן לאחת הוועדות בכנסת על כמות המעצרים ששיחררתי.

אורי מכלוף: שיחררתי הרבה עצורים בגלל מקומות כליאה, זה חלק מהבעיה.

נסים זאב: כמה בגדול?

אורי מכלוף: ב-2003 כ-200.

אורי מכלוף: אני מדבר על מגוון רחב של עבירות.

עמרי שרון: הוא צודק פה, הוא מראש בפינה שהוא לא יכול לנצח בה.

נסים זאב: אנחנו לא רציניים שלא נותנים את הכלים.

עמרי שרון: זה לא אנחנו.

עמרי שרון: תודה לאל שיש בית משפט, ובית משפט נתן פסיקה.

עמרי שרון: הפסיקה היא מאוד קשה בהיבט של אכיפה.

עמרי שרון: הוא העדיף את העניין של זכויות אדם מצד אחד, אל מול שמירה על החברה מצד שני.

עמרי שרון: זה דבר חמור, דבר קשה.

עמרי שרון: זאת בעיה.

אורי מכלוף: כאשר חוקקו את חוק המעצרים, לא חשבו על כמות בתי המעצר.

אורי מכלוף: כי בחוק המעצרים המצב הוא הרבה יותר קשה.

אורי מכלוף: אסור לך להכניס עבריין שיש לו עבר פלילי, עם עבריין שאין לו עבר פלילי.

אורי מכלוף: אם זה מעצר ראשון שלו, אתה צריך לדאוג לו לחדר לבד.

עמרי שרון: מעצר ראשון, מעצרים אחרים, סוג העבירות שהוא נעצר עליהם.

עמרי שרון: כשאתה רוצה לנהל בית מעצר, אתה מראש במגבלה קשה.

עמרי שרון: אחד מול החוקים, שתיים מול המפקדים שלו.

עמרי שרון: מבחינתם שידחס עוד 90 פנימה, והוא לא יכול, כי הוא יודע שאסור לו והוא חוטף על זה.

יצחק מרציאנו: מבקר המדינה האשים את כל ממשלות ישראל בקיפוח בצורה הגלויה ביותר של הנגב.

יצחק מרציאנו: אבל מה זה עוזר לנו.

יצחק מרציאנו: אנחנו מקופחים, אז נמשיך להיות מקופחים, בשביל זה אנחנו פה?

עמרי שרון: אנחנו בעניין של לשפר את זה ולתקן את זה.

עמרי שרון: זה לא מה עשו בשבילנו, זה איך אנחנו יכולים לשפר את העניין.

יצחק מרציאנו: אני מאוד מבקש שפעם ראשונה בחיים בשלי אני אצא מהכנסת עם רבע תקן.

יצחק מרציאנו: נעשה עוול לבאר שבע.

אורי מכלוף: אני רוצה לציין שהדגש שלנו בפעילות היא כנגד תחנות הסמים שפועלות בתוך השכונות בבתים.

אורי מכלוף: הרבה פעמים אנחנו משקיעים את מירב הכוח דווקא באותו בניין שפועלת שם תחנת סמים או באיזה שהוא אזור ששם פועלים מוסדות חינוך בתי ספר או גנים, ורוב הפעילות מתקיימת שם למעט המקרים הבודדים של מתלוננים, שבמרכז מסחרי כזה או אחר יש פעילות.

אורי מכלוף: רוב הפעילות שציינתי פה היא בדגש לאזורים מאוכלסים.

אורי מכלוף: מה שאנחנו עושים לגבי הנושא של ארגוני הפשע.

אורי מכלוף: הבוסים שמפעילים את הפושעים כדי שיעשו בשבילם את העבודה, ואנחנו מתעסקים היום במה שנקרא – מודל אכיפה פשיעה כלכלית.

אורי מכלוף: כינסנו את גופי האכיפה, מע"מ, מס הכנסה, ביטוח לאומי.

עמרי שרון: עשו עבודה טובה בזה.

עמרי שרון: התחילו בזה בספינות ההימורים באילת.

עמרי שרון: מה שיח"א דרום עשה עכשיו.

אורי מכלוף: אנחנו מתעסקים עם כל גופי האכיפה, ועם החברים בקבוצות הפשע.

אורי מכלוף: אלה שמפעילים את מה שאנחנו קוראים שמשפיעים על איכות החיים שלנו ואנחנו תוקפים אותם בכל ההיבטים.

אורי מכלוף: מבחינתי זה היה לגלות עולם ומלואו, בכוח ובעוצמה שיש לגופי אכיפה כחלק מלחימה בפשיעה.

אורי מכלוף: בנושא של פיצוציות שהגדרתם.

אורי מכלוף: רוב הפיצוציות בבאר שבע הן לא עם רשיון.

אורי מכלוף: ברוב הפיצוציות שם לא מדפיסים בקופה.

אורי מכלוף: אפשר לאכוף מקדם כלכלי.

אורי מכלוף: סגרנו מספר פיצוציות שמכרו אלכוהול לילדים.

אורי מכלוף: וכל הפעילות היא כנגד אנשים שמפעילים את הפושרים הקטנים.

אורי מכלוף: נעשית עבודה, ניתן לכם דוגמה איך אפשר לשלב את כל גופי אכיפה בפעילות שלא עולה כסף בכלל.

אורי מכלוף: זה לקחת את כולם ולחבר אותם אלינו.

אורי מכלוף: אנחנו עושים בין פעם לפעמיים מחסומים בכל תחומי המרחב.

אורי מכלוף: אנחנו מדברים על 6 –7 מחסומים.

אורי מכלוף: אנחנו המשטרה מבצעים פעילות כנגד פאח"ה, רכוש גנוב, בודקים את הרכבים.

אורי מכלוף: לידי יושב איש מע"מ, איש מס הכנסה, איש ביטוח לאומי.

אורי מכלוף: אתה תופס עבריין, שהוא נוסע בב.מ.וו.

אורי מכלוף: שהיא עולה 700 אלף שקל, אתה שואל אותו: של מי האוטו?

אורי מכלוף: שלי.

אורי מכלוף: מע"מ בודקים אותו, ביטוח לאומי בודק אותו, מוצא בכלל שהוא מקבל הבטחת הכנסה.

אורי מכלוף: באותו רגע הלך האוטו.

אורי מכלוף: עושים אצלו חיפוש בבית.

אורי מכלוף: כל מה שיש לו בבית הלך.

אורי מכלוף: באותו רגע הוא מפסיק לקבל גימלה.

אורי מכלוף: זאת אומרת שאתה חוסך הרבה מאוד כסף למדינת ישראל.

עמרי שרון: אני חושב שהמודל הזה מאוד נכון.

עמרי שרון: צריך לראות איך הגדולים באמת - - -

אורי מכלוף: נתתי דוגמה שלא עולה כסף ואתה משנס את כולם בפעילות שאתה עושה אותה בשיגרה.

אורי מכלוף: ביום חמישי שעבר, מחסום של שעתיים, 15 כלי רכב נלקחו על ידי מע"מ והוצאה לפועל, גם מחברים בקבוצות פשע.

אורי מכלוף: אני לא מדבר על כלי רכב שעולים 100 אלף שקל, אני מדבר גם על רכבים שעולים גם 300 ו-400 אלף שקל.

אורי מכלוף: אם עבריין מרשה לעצמו לנסוע בפג'ו עם 4 פלאפונים והוא מקבל איזו שהיא תמיכה מהמדינה, זה חלק מהלחימה.

אורי מכלוף: אנחנו לא המצאנו את הגלגל, אבל אני אומר שזה נכון לאכיפה, זה נכון לטיפול.

אורי מכלוף: צריך לכנס את כל גופי הטיפול במדינת ישראל תחת קורת גג אחת, גם בנושא של הכוונת תקציבים, גם בנושא של טיפול, גם בנושא של הפעלת מודלים.

אורי מכלוף: אני יכול לומר שחלק מהבעיה שלנו, שלכולם יש רצון טוב, כולם רוצים לעשות ואין מי שיקח את כולם ביחד.

אורי מכלוף: ואני אומר – לאגוד את כולם זה עוצמה.

אנטולי מרגוליס: אני אתן תמונה קצת שונה, ההשקעה של משרד הבריאות באזור באר שבע נגב היא השקעה גדולה יותר מכל האזורים האחרים.

אנטולי מרגוליס: יש לנו שם כל סוגי הטיפול.

אנטולי מרגוליס: יש לנו מרכזים אמבולטריים, יש לנו אישפוזית.

אנטולי מרגוליס: וכשמדובר פה על קיצוץ, נאלצנו לקצץ את המיטות.

אנטולי מרגוליס: בבאר שבע קיצצנו הכי פחות שיש.

אנטולי מרגוליס: בכל הארץ קיצצנו עד 13, ושם קיצצנו עד 15 מיטות.

אנטולי מרגוליס: בבאר שבע יש לנו מרכז מתדון הכי גדול בארץ.

אנטולי מרגוליס: כבר שלוש שנים עשינו פרוייקט מאוד מעניין, סדנה תעסוקתית למשתמשים במתדון.

רונית שובל: חשוב לציין שזה גם פרוייקט של הרשות למלחמה בסמים.

אנטולי מרגוליס: לא, זה רק פרוייקט שלנו.

אנטולי מרגוליס: זו היתה השקעה חד פעמית של הרשות למלחמה בסמים.

אנטולי מרגוליס: עכשיו זה פרוייקט שלנו.

אנטולי מרגוליס: זה פרוייקט היחיד שקיים במרכז מתדון גם בארץ וגם בעולם.

אוגניה חננאל: הדיון רובו ככולו נסוב סביב בני הנוער.

אוגניה חננאל: אני מרגישה שהזנחנו קצת את המבוגרים.

אוגניה חננאל: רציתי להאיר את עינינו, כשאנחנו מדברים על הסימפטום, לא אני המצאתי את זה שהשימוש בסמים זה סימפטום ולא בעיה.

אוגניה חננאל: המצב הכלכלי חברתי מזופת במדינה בכלל.

אוגניה חננאל: אני לא מכירה מה אומרת הסטטיסטיקה לגבי המצב של הדרום ובאר שבע בפרט לשאר חלקי הארץ.

אוגניה חננאל: לא אכנס לזה.

אוגניה חננאל: מראייה של בני הנוער אני רוצה לומר, מעבר לשולחן בוועדות האיבחון שלנו, מי מגיע אלינו היום לעומת מי הגיע אלינו לפני שנתיים ושלוש.

אוגניה חננאל: ההורים, המצב הכלכלי הקשה לא פוסח על אף בית בישראל, לא אני המצאתי.

אוגניה חננאל: ההורים מוצאים את עצמם טרודים בבעיות פרנסה, אבטלה.

אוגניה חננאל: הם באופן לגמרי טבעי פחות פנויים לילדים שלהם.

אוגניה חננאל: אם הורה כרגע עסוק בקיום ובחיפוש מקורות פרנסה, הוא פחות מסתכל על הבן המתבגר שלו.

עמרי שרון: זה לא עד כדי כך חד.

עמרי שרון: אני לא בטוח שזה העניין.

אוגניה חננאל: אני מדברת רק מתוך השטח, רק מתוך ישיבה מול ההורים, מול בני הנוער.

אוגניה חננאל: אנשים שלפני שלוש שנים לא היינו רואים אותם.

אוגניה חננאל: היום מצב כלכלי קשה בבית.

אוגניה חננאל: מביא לבעיות בבני זוג, מביא לעלייה במקרי הגירושין.

אוגניה חננאל: אנשים פחות פנויים.

יעקב מרגי: אולי בגלל שהסמים יותר מדי מצויים בבתי הספר והם מגיעים אליך לא בגלל המצב הכלכלי.

אוגניה חננאל: אין שום קשר.

יעקב מרגי: כתושב באר שבע, אני מודה ליושב ראש ועדת הסמים שהקדיש ישיבה מיוחדת לסמים בבאר שבע.

יעקב מרגי: לחבר הכנסת עמרי שיזם את הדיון.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר, התקוממתי שהמשטרה עשתה פעולה בתוך בתי הספר ואז קמו כל יפי הנפש, ואותן מנהלות בתי הספר שחששו לתדמית של בתי הספר.

יעקב מרגי: אספר מחווייה אישית בלימודים אחרונים שלמדתי.

יעקב מרגי: לקחו אותנו לגבעת שמש – מתקן גמילה לבני טובים.

יעקב מרגי: ישבו איתנו אותם נערים שעברו גמילה.

שמאי גולן: איזה מרכז גמילה זה?

יעקב מרגי: רטורנו ליד קיבוץ צרעה.

יעקב מרגי: למשפחות דתיות.

יעקב מרגי: ההורים הם מנהלי אולפנא אקדמאיים.

יעקב מרגי: אותו אחד התפקיד שלו היה מוגדר.

יעקב מרגי: לבוא לבתי ספר, להסתובב, לזהות איזה ילד מחפש את עצמו ולהפיל אותו.

יעקב מרגי: שם היה הכסף הטוב.

יעקב מרגי: המשטרה בבאר שבע עשתה בשנה האחרונה מה שלא נעשה בעשר השנים האחרונות.

יעקב מרגי: אני רוצה שתעביר את המסר.

יעקב מרגי: האכיפה היא נדרשת.

יעקב מרגי: היא לא הפתרון, וגם אם יצוצו עוד 10 תחנות סמים, על כל תפיסה אחת צריך להמשיך אותה.

יעקב מרגי: לגופים בבתי הספר, לדור הבא של הנרקומנים, הבעיה היא בבתי הספר וברחובות.

יעקב מרגי: הסמים מגיעים, והמשטרה לא צריכה לחשוש לשים סמויים, בעדינות, לא באגרסיביות בתוך בתי הספר.

יעקב מרגי: מנהלות בתי הספר לא צריכות לחשוש למעמד בתי הספר ושמן הטוב.

יעקב מרגי: אין מה לעשות.

יעקב מרגי: זה מצב חרום.

יעקב מרגי: אני מסתובב הרבה בארץ.

יעקב מרגי: כמו באר שבע אין.

יעקב מרגי: יש לוד ועכשו.

יעקב מרגי: שם הבעיה היא שונה בגלל המבנה שלהם.

גליה שחם: אנחנו עכשיו מתחילים תכנית חדשה בתיכוניים שאנחנו קוראים לה "משמעות".

גליה שחם: הנושא של משמעות החיים.

גליה שחם: כשאנחנו מתחילים בהשתלמויות של המורים.

גליה שחם: אני חושבת שהנושא שצריך הכי הרבה להשקיע בו זה הנושא של החינוך והמניעה, והאכיפה היא חלק בלתי נפרד מהמניעה.

גליה שחם: יש פה כמה אוכלוסיות שצריך לגייס אותן.

גליה שחם: זה ההורים, ההורים זה הקהילה.

גליה שחם: אמרתי קודם הנושא של דעת הקהל, המודעות הציבורית, הקונסנסוס שצריך להיות בציבור, רק הוא יכול לתמוך בעבודת מניעה ואכיפה טובה.

גליה שחם: אני רוצה לומר שבבאר שבע כל בתי הספר פועלים ואנחנו עם כיוון של הגברת פעילות.

גליה שחם: ואני מקווה שהנושא של אחראי בית ספרי שנכנס עכשיו באמת יעזור גם להתחבר יותר להורים ולקהילה ולכל הפעילויות האלה.

גליה שחם: וגם הנושא של איתור, הנושא של איתור של תלמידים שמשתמשים בתוך בתי הספר.

עמרי שרון: המאמצים צריכים להתמקד בחינוך ובאכיפה.

עמרי שרון: צריך לחזק ולשפר ולעשות כמה שיותר.

עמרי שרון: יש התייחסות לזה ויש עשייה בתחום בזמן האחרון, בשנה שנתיים שלוש אחרונות.

עמרי שרון: צריך לראות איך מחזקים ואיך משלבים כמה שיותר ביחד, חינוך ואכיפה והנושא של הרשות הלאומית, והבריאות, לגמילה אחר כך.

עמרי שרון: אלה השילובים.

עמרי שרון: המודל של הטיפול המשולב, כמו שהציג אותו אורי מכלוף, על העניין של הטיפול בבעייה בהיבט הזה, להחיל את זה על הבעיה הספציפית הזאת זה חשוב מאוד.

איוב קרא: אני רוצה לסכם את הדיון, שנצא מפה בהרגשה שלפחות אותם גורמים שצריכים לטפל בסוגייה הזאת הכל כך כואבת בבאר שבע - נעשית עבודה חשובה וגדולה בעיר באר שבע בהקשר למלחמה בנגע הסמים.

איוב קרא: נעשית עבודה חשובה, וגושפנקא לכך זה הטיפול המיוחד שנותנת משטרת ישראל והעירייה, ומשרדי הממשלה השונים.

איוב קרא: אנחנו עדים שחסרים כמה דברים שמשרדי הממשלה צריכים לתת את הדעת על כך.

איוב קרא: אנחנו ממליצים בכל מאודנו ללכת ולקיים את הדרישות שעלו פה.

איוב קרא: כשם שקם מרכז לנשים מכורות בחיפה, אני מציע שגם בבאר שבע תיבדק האפשרות הזאת, ואנחנו ממליצים להקים את זה, כי אי אפשר לנייד כל כך הרבה אנשים למרחק כזה.

איוב קרא: אני יודע שהרשות למלחמה בסמים יזמה את זה, ואני מציע שתיזמו את זה.

איוב קרא: זה חשוב מאוד.

איוב קרא: אנחנו ממליצים פה כוועדה לראות בזה פרוייקט חשוב מאוד לעניין הנגב והתפתחות המקום.

איוב קרא: אנחנו גם פונים לשר הבריאות להשאיר ולא לקצץ את המיטות האישפוזיות, רק להכפיל אם ניתן את המיטות הללו לאור התופעה הקשה בעיר.

איוב קרא: אני יכול לומר שנפגשתי עם השר דני נווה לפני מספר ימים בנושא הזה, בכלל על האישפוזיות בכל הארץ.

איוב קרא: פנינו למנכ"ל משרד ראש הממשלה, בנושאים הללו משרד הבריאות קיצץ הרבה כסף באופן כללי.

איוב קרא: אין לו כסף להעביר כרגע מסעיף לסעיף.

איוב קרא: אני מקווה שבמשרד ראש הממשלה יבינו את המשמעות, וזאת לאור העובדה שראש הממשלה בפעם הראשונה מתערב או מתייחס לסוגיית הסמים, בהרבה ישיבות שקיימנו הוא התייחס לנושא הזה, הוא רואה בזה מכת מדינה, אסון לאומי, איום אסטרטגי על החברה.

איוב קרא: זו אחד הסיבות שגם מנכ"ל משרד ראש הממשלה הבטיח לא לקצץ, זה המקום היחידי.

איוב קרא: הנושא היחידי שאמר שלא יפגע זה הנושא התקציבים למלחמה בסמים.

איוב קרא: אנחנו דורשים וממליצים לשר לביטחון פנים, נמציא מכתב, לגבות עוד יותר את המשטרה בתקנים חדשים למלחמה בפשע בבאר שבע ובנגב.

איוב קרא: אנחנו גם פונים לכל משרדי הממשלה, החינוך, הרווחה, הבריאות, להקצות משאבים או תקנים ולראות בבאר שבע כמקום שחייב טיפול נקודתי בסוגייה זאת, מכיוון שהנתונים מדאיגים מבחינת הפרופורציה למקומות אחרים.

איוב קרא: פונים לעיריית באר שבע וגם למשרד הפנים במכתב להפנות משאבים לצורך הטיפול בתרבות הפנאי.

איוב קרא: מאוד חשוב לבני נוער, כדי שיתרחקו מנגע הסמים.

איוב קרא: אני אפנה בהצעת חוק יחד עם החברים פה להטיל עונש מינימום של פחות 5 שנים.

איוב קרא: העליתי 15 שנה, זה היה מוגזם.

איוב קרא: אני מעריך ש-5 אולי נוכל לשכנע את טומי לפיד על סוחרי סמים.

עמרי שרון: בוא נתחיל ב-10 וננסה לעשות משא ומתן אם צריך.

איוב קרא: בסדר.

יפעת שטיינברג: העונש מינימום דורש שינוי מוחלט של פקודת הסמים.

יפעת שטיינברג: ברגע שמדברים על עונש מינימום צריך להפוך את הפקודה.

עמרי שרון: אם יש לך איזה שהם רעיונות, צריך לשנות אותם.

עמרי שרון: יכול להיות ששווה שתציגי לנו את זה לפני שאנחנו עושים את העניין.

עמרי שרון: וכשנעשה את זה נשמח להשתמש במידע הזה וכך נוכל לעשות בדרך הכי טובה וזה יחסוך לנו מעט עבודה.

עמרי שרון: נשמח מאוד.

איוב קרא: אנחנו נציע 10 שנים עונש מינימום לסוחרי סמים בעקבות הדיון הזה.

איוב קרא: נחתום על הצעת החוק כולנו.

עמרי שרון: אם יש מישהו שחוזר על עבירה למשל שלוש פעמים, שלא יהיה מנוס אלא להפעיל עליו עונש מקסימום, כי זה עניין סדרתי, או אפילו להגדיל את העונש מקסימום שאפשר להפיל עליו.

עמרי שרון: כי בסוף אם מישהו סוחר שלוש פעמים, תדאג שהעונש יהיה כזה שהוא יהיה גבוה מעונש המקסימום והוא יהיה בלתי ניתן למשחק.

עמרי שרון: זה צריך להיות מעין תנאי טבעי שיהיה כבר על מישהו.

עמרי שרון: סמים אלימות ומין צריך להכיל את זה ביחד.

עמרי שרון: שווה להתחיל עם הסמים בתור פלטפורמה ראשונה, ובוא נראה מה קורה.

נסים זאב: דורשים מהנרקומנים תשלום ואין להם יכולת, והרבה פעמים מחטיאים את המטרה.

איוב קרא: נגיש הצעת חוק של עונש מינימום של 10 שנים.

איוב קרא: הסעיף האחרון – אנחנו פונים לכל משרדי הממשלה בעיר באר שבע לעשות יד אחת שיהיה תיאום בין כל הגורמים, כי לדעתי התיאום הזה ויד אחת, אגרוף אחד, יכול לתרום לגושפנקא של המלחמה הזאת ביתר שאת.

איוב קרא: תודה רבה.