ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 141, 2004-01-27 09:00

אהוד שילת: בוקר טוב לכולם.

אהוד שילת: אנחנו מתחילים את הישיבה.

אהוד שילת: מי שנוכח, ברוך הבא.

אהוד שילת: מי שלא נוכח, ודאי יגיע.

אהוד שילת: הפקקים, הגשם והחיים גורמים לכך שאנשים קצת מאחרים.

אהוד שילת: אני מבקש להציג את החברים כאן, בחלק ששייך לכנסת, ואחר כך איש איש יציג את עצמו.

אהוד שילת: אני מקווה שהשעה וחצי הקרובות יעברו עלינו בנעימים.

אהוד שילת: נשתה, נאכל – את עצמנו – וגם נצא בחוק שישבח את הדמוקרטיה הישראלית.

אהוד שילת: נוכחות כאן איריס, עורכת דין לעתיד; יפה, מנהלת הוועדה; מרים פרנקל-שור, היועצת המשפטית של הוועדה; הקצרנית.

אהוד שילת: מאחורי הצוות המסור של הוועדה: שושי ודניאלה.

אהוד שילת: אני לא מוכן לשבת עם הגב אל כל אחד, אבל עם הגב אליהן – כן.

אהוד שילת: אני סומך עליהן.

אהוד שילת: אור פרל הוא העוזר הפרלמנטרי שלי, המוציא והמביא.

אהוד שילת: אני אהוד יתום, הממלא היום את מקומו של חבר הכנסת שטרן, שנמצא בחוץ-לארץ, לבקשתו ולבקשת מנהלת הוועדה.

אהוד שילת: אני תמיד שמח למלא את מקומו בהיעדרו.

אהוד שילת: לשם הגילוי הנאות אני מבקש לומר לפרוטוקול כמה דברים, לפני שאתן לכם את רשות ההצגה: קודם כול אני תושב מועצה אזורית, שנית אני אבא של חייל בסדיר.

אהוד שילת: לכן מעבר לשליחות הציבורית שלי העניין הזה חשוב מאוד, ובשל כך מיהרתי לנסות ולחוקק את החוק הזה – אומנם שבועיים לפני המועד, אבל מוטב מאוחר מאשר בכלל לא.

אהוד שילת: חוץ מזה, היום הוא יום הבחירות למועצות האזוריות, והכול יחד התלכד למפגש הזה שלנו.

אהוד שילת: עוד דבר בשם הגילוי הנאות: שאלתי את היועצת המשפטית אם תקין שאנהל את הדיון במקום יושב-ראש הוועדה וגם אנסה להעביר לקראת קריאה ראשונה את החוק שאני חתום עליו.

אהוד שילת: היא אמרה שזה בסדר.

אהוד שילת: זה ייכנס לפרוטוקול על מנת שלא תהיה עינא בישא ולמבאישים שלום.

אהוד שילת: נפתור גם את הבעיה הזאת.

אהוד שילת: אני מבקש שכל אחד יציג את עצמו.

אהוד שילת: נוכחים כאן: עו"ד דלית דרור ממשרד המשפטים, אהוד שילת ממשרד הפנים, איתי ויצמן, נציג צה"ל לעניין זה – ראש מנהל התשלומים של צה"ל שנושא במינוי קצין הבחירות של צה"ל; משה ברמג, עוזר לקצין הבחירות בצה"ל; רוני קציר מהפרקליטות הצבאית; בנימין כהן ממרכז המועצות האזוריות.

אהוד שילת: לשאלתו אני משיב שאני מהמועצה האזורית עמק חפר, של נחום; הוא לא ליכודניק ואני תומך בו.

אהוד שילת: עוד נוכח כאן ערן פולק מאגף התקציבים במשרד האוצר.

אהוד שילת: אתה יכול להצטרף לשולחן.

מרים פרנקל-שור: זה המקום הקבוע שלהם.

אהוד שילת: בשביל הגילוי הנאות הסופי, אתה חבר במושב?

אהוד שילת: אני נשוי לבת מושב, יש לי שליש נחלה במושב, מעצם העובדה שההורים נפטרו, לא עלינו.

אהוד שילת: הנחלה נמצאת, אבל היא מחולקת בין שלושת האחים.

אהוד שילת: אני אוחז גם במחרשה, גם בחרב וגם בספר.

אהוד שילת: אני מבין שנפתח את הישיבה בהצגה של צה"ל, על-פי החומר שמונח על שולחננו.

אהוד שילת: אני רוצה לומר: התוודעתי לנושא הזה כששמעתי ברדיו, לפני כשלושה שבועות, את קול הזעקה שקם בנוגע לחיילינו, שהם 5%-10% מבין הזכאים לבחור ברשויות המקומיות – שנדמה לי שהם 250,000 איש.

בנימין כהן: זה מספר בעלי זכות הבחירה היום – תושבים, לא בעלי זכות הצבעה.

בנימין כהן: בעלי זכות הצבעה הם 60% מזה.

אהוד שילת: 5%-10% מאלה הם חיילינו.

אהוד שילת: משום מה החיילים האלה נבדלים ומקופחים משום שהם לא יכולים ליישם את זכותם הדמוקרטית, מה שמוקנה היום לכל אזרח מגיל 17, אם אינני טועה.

אהוד שילת: החיילים הללו גם חשופים בפעם הראשונה לבחירה הדמוקרטית וגם זכאים, כמו כל אזרח במדינה, להשפיע בקביעה מי ינהל את המועצה, מי יהיו חברי הוועדים, מי יהיו הנציגים במועצות האזוריות.

אהוד שילת: ואולם צה"ל ומשרד הפנים גם יחד, במשך כל השנים הללו – איך אמר השר פורז: למה זה נפל עלי?

אהוד שילת: אבל זה נפל עליו – כל השנים הללו הם לא אפשרו את אותו דין, מכל מיני סיבות: מועד, עלויות, לוגיסטיקה.

אהוד שילת: זה בכלל לא משנה מה הנימוק ומה הסיבה.

אהוד שילת: לדעתי הדעת לא סובלת מצב שבו אזרח אחד במדינה לא יוכל ליישם את זכותו הדמוקרטית הזאת ולבחור.

אהוד שילת: צריך לעשות הכול על מנת שהעניין יצא לפועל.

אהוד שילת: שמעתי ברדיו, ברשת ב' אם אני לא טועה, תוכנית שבה התראיינו גם ראש מועצה לעתיד, גם ראש מועצה מכהן וגם חייל שעתר לבג"ץ עם ראש מועצה לעתיד.

אהוד שילת: נזעקתי, באותו יום אמרתי לעוזר המסור שלי, לעו"ד פרנקל-שור, היועצת המשפטית, ולאיריס סניטקוב שאני צריך את עזרתם בגיבוש הצעת חוק מיידית.

אהוד שילת: הכוונה האמיתית שלי היתה שהחוק יחוקק והחיילים יוכלו להצביע היום – ולא משום שראש אכ"א שולח מכתב למפקדים כדי שישחררו את החיילים, אלא בגין חקיקה בארץ ישראל, בגין מצב שלא תהיה הפליה בין חייל לחייל.

אהוד שילת: במקביל גם עתרו לבג"ץ.

אהוד שילת: הוא נדחה על-ידי שלושת השופטים המלומדים בטענה, או בנימוק, שזה קצת מאוחר מדי וצה"ל, מערכת הביטחון ומשרד הפנים לא יכולים להתארגן.

אהוד שילת: קיבלתי את הפסיקה.

אהוד שילת: הם גם קבעו שצריך לטפל בעניין באופן דחוף ואני המשכתי בחקיקה שלי.

אהוד שילת: תוך כדי משא ומתן עם משרד הפנים העליתי את החוק הזה, שאליו נרשמו גם אנשים נוספים: דני יתום, עמרי שרון, חמי דורון, אבשלום וילן, יורי שטרן – חברי כנסת מכל הקשת הפוליטית הישראלית כמעט.

אהוד שילת: העלינו את הצעת החוק לקריאה טרומית.

אהוד שילת: ביקשתי להוביל את החקיקה הזאת כדי שהיום תהיה הצבעה של החיילים בדין.

אהוד שילת: השר פורז ביקש שאסכים לבקשתו שהחוק יחול מהבחירות הבאות.

אהוד שילת: אמרתי שאינני מסכים.

אהוד שילת: הוא אמר שאם כך הוא דוחה את הבחירות בשלושה חודשים ותהיה אנדרלמוסיה במועצות האזוריות.

אהוד שילת: אחרי שחשבתי קצת אמרתי שאני מסכים, הבנתי את דחיפות העניינים ואת הבעייתיות, ואני האחרון שרוצה לפגוע במערכת הביטחון; גם במשרד הפנים אני האחרון שמעוניין לפגוע, אהוד שילת.

אהוד שילת: נעתרתי לבקשתו והוא אמר שמשרד הפנים יתמוך בהצעת חוק, על-פי פרמטרים שיגובשו כאן בוועדה בין הקריאה הטרומית לקריאה ראשונה – והרי אנחנו כאן.

אהוד שילת: אני נחוש בדעתי להגיע למצב חקיקתי שבו כל חייל במדינה לא יופלה לרעה ויישם את זכותו הדמוקרטית.

אהוד שילת: זה צו המצב.

אהוד שילת: מכאן ואילך, הדיון פתוח.

אהוד שילת: מישהו מנציגי הוועדה רוצה להוסיף משהו?

אהוד שילת: לא.

אהוד שילת: עוד דבר אחד: השר פורז אמר שני דברים.

אהוד שילת: קודם כול, שהוא ידבר עם שר הביטחון כדי שתצא פקודה חד-משמעית מראש אכ"א – ואכן יצאה פקודה כזאת, לשמחתי.

אהוד שילת: שוחחתי עם מר שילת על העניין הזה, אחרי שביקשתי מהשר פורז שייעשה מאמץ להציג לפחות קלפי אחת בכל מועצה אזורית בסוף השבוע שלפני הבחירות, קרי ביום שישי האחרון, וזאת על מנת שחייל שיגיע הביתה יוכל להצביע שם.

אהוד שילת: אהוד שילת הסביר לי שזה לא פשוט.

אהוד שילת: הבנתי את המצב.

אהוד שילת: והרי אנחנו כאן.

אהוד שילת: אתחיל מהסוף: לא רק שזה לא פשוט, יש בזה המון אחיזת עיניים.

אהוד שילת: נוכחנו לדעת זאת בבחירות בירושלים, בחיפה ובאור עקיבא.

אהוד שילת: מעט מאוד חיילים, במידה מדהימה, הצביעו במשך ארבעת הימים שקלפי כזאת היתה פתוחה.

אהוד שילת: יותר מזה: בחיפה הקלפי הועמדה במקומות ההסעה של החיילים, ליד מרכז הספורט, שלשם מתנקזים כל החיילים להסעות; מעט מאוד הצביעו.

אהוד שילת: זה היה מדהים.

דלית דרור: היה פרסום?

אהוד שילת: היה פרסום אדיר.

איתי ויצמן: גם הצבא פרסם זאת.

אהוד שילת: השקענו מיליונים במודעות בעיתונים, ביישוב וכו'.

אהוד שילת: במושבים, במועצות האזוריות ובקיבוצים זה קצת שונה.

אהוד שילת: עברנו את השלב הזה.

אהוד שילת: מתוך הניסיון התברר שזאת אחיזת עיניים; לא מצדנו: אנחנו היינו מוכנים, הושבנו אנשים והעמדנו קלפיות, אבל החיילים לא נענו.

אהוד שילת: אני רוצה להסביר: במועצות האזוריות, עד לפני מספר לא רב של שנים, לא היה החוק הזה של מועד אחיד.

אהוד שילת: לכל מועצה אזורית היו בחירות בזמנה היא, בתום קדנציה של ארבע שנים.

אהוד שילת: בכל שנה היו בחירות ב-15-20 מועצות אזוריות, חודש אחרי חודש.

אהוד שילת: במצב כזה בכלל אין בחירות בצבא.

אהוד שילת: כי גם לפי חוק הרשויות המקומיות הסעיף שקובע שיהיו בחירות בצבא חל רק בבחירות כלליות לרשויות המקומיות.

אהוד שילת: השנה, בשנת 2003, במרס היו בחירות בחורה, באפריל היו בחירות בקריית אונו, בנובמבר היו בחירות בעמנואל.

אהוד שילת: כשיש בחירות ביישוב בודד מסוים החוק אינו מחייב בחירות בצבא, קלפיות בצבא, אלא במפורש מדובר על חובה בבחירות כלליות.

אהוד שילת: ובמועצות האזוריות לא היה מועד כללי: המועדים היו פרוסים על פני ארבע שנים ואחר כך על פני חמש שנים – למעשה הקדנציה של חמש שנים באה עם החוק של מועד כללי.

אהוד שילת: כשהחוק הזה נחקק, ובנימין כהן היה שותף לתהליך הזה, היתה בעיה.

אהוד שילת: הרי התאריכים היו פרוסים על פני ארבע שנים; איך מאחדים למועד כללי?

אהוד שילת: היו יישובים שבהם הבחירות היו אתמול, היו יישובים שבהם הבחירות היו לפני שנה, והיו כאלה שהיו בהם בחירות לפני ארבע שנים.

אהוד שילת: קבענו בחוק מועדי ביניים כדי לכנס את היישובים לקבוצות שהולכות וגדלות, והמועד הכללי של כולם יחד יהיה ב-2007.

אהוד שילת: אף פעם לא התעלמנו מהנקודה של בחירות למועצות האזוריות במסגרת הצבא, אבל אמרנו שעד שלא יהיו בחירות כלליות ממש, אין טעם בזה.

אהוד שילת: כי זה מיעוט של חיילים, והם מפוזרים וכו'.

אהוד שילת: מייד אסביר זאת.

אהוד שילת: דיברנו במשרד הפנים על כך שלקראת הבחירות בשנת 2007, כשיהיה המועד הכללי, נמצא דרך לארגן בחירות בצבא.

אהוד שילת: הקדמת אותנו, חבר הכנסת יתום.

אהוד שילת: לכן אין לי בעיה עקרונית מהבחינה הזאת.

אהוד שילת: צריך להבין כמה דברים.

אהוד שילת: ככל שהרמה של הרשויות המקומיות יורדת – לא הרמה האיכותית אלא הרמה ההייררכית – כך הקושי גובר.

אהוד שילת: בבחירות לכנסת בכל קלפי בצבא ובארץ היו אותם 28 פתקים של 28 הרשימות, ואלו פתקים שוועדת הבחירות המרכזית מדפיסה בעצמה.

אהוד שילת: ברשויות המקומיות יש כבר מגוון אדיר של רשימות בכל רשות ורשות.

אהוד שילת: אין אחידות.

אהוד שילת: יש קרוב ל-1,800 רשימות ברשויות המקומיות בבחירות.

בנימין כהן: העירוניות.

אהוד שילת: בבחירות העירוניות ובבחירות למועצות המקומיות.

אהוד שילת: נכון שגם מועצה אזורית היא מועצה מקומית, אבל היא מועצה מסוג אחר.

אהוד שילת: אי-אפשר לספק לכל קלפי וקלפי 1,800 פתקים שונים.

איתי ויצמן: כדי להמחיש את מה שאהוד שילת אומר, אני מגיש רשימה של הבחירות האחרונות לרשויות המקומיות.

איתי ויצמן: נמצאים שם כל המועמדים והרשימות.

אהוד שילת: מה עושים?

אהוד שילת: לא מספקים לצבא פתקים מודפסים אלא מספקים פתק לבן ריק לבחירות למועצה ופתק צהוב ריק לבחירות לראש רשות.

אהוד שילת: מספקים גם את החוברת שהוגשה כאן בכמה עותקים לכל קלפי.

אהוד שילת: קודם כול יש בה, בהתחלה ובסוף, דברי הסבר לחייל, איך להצביע; נוסף על כך יש רשימת היישובים, רשימת המועצות המקומיות, ובכל יישוב יש הרשימות שאושרו: האות, הכינוי – וגם שם המועמד לראש הרשות, אם יש לרשימה מועמד כזה.

אהוד שילת: החייל מדפדף בחוברת, מגיע ליישוב שהוא גר בו, רואה את אות הרשימה, יודע מה היא מסמלת, כותב את שמה על הפתק הלבן, שם במעטפה; אחר כך הוא רואה מיהם המועמדים לראש רשות, כותב שם של מועמד על הפתק הצהוב, ושם בקלפי.

אהוד שילת: במועצות האזוריות זה מסובך פי כמה וכמה.

אהוד שילת: אני שמח שהיושב-ראש הוא תושב מועצה אזורית ומכיר את כל מה שיש שם.

אהוד שילת: יש בחירות לראש מועצה – בפתק צהוב, והוא אחיד בכל היישובים של המועצה.

אהוד שילת: בכל יישוב יש בחירות בתוך אותו יישוב.

אהוד שילת: לוועד המקומי ולנציג.

אהוד שילת: עוד לא הגענו לוועד.

אהוד שילת: קודם כול בוחרים את הנציג של היישוב במליאת המועצה, וגם זה לפי רשימות, זה לא שמי; אלה לא בחירות אישיות.

אהוד שילת: החייל לא כותב "אהוד שילת" או "אהוד יתום"; הוא כותב "א-ב למען כפר נטר" או "ג-ד תושבי כפר נטר".

אהוד שילת: אלו הרשימות למועצה.

אהוד שילת: יש גם בחירות לוועד המקומי.

אהוד שילת: שם, חוץ מהמקרים שזאת אגודה שיתופית ואין בחירות כאלה – ואלה מקרים שהולכים ומתמעטים – יש בחירות לוועד המקומי שבהן כל התושבים משתתפים ויש מקרים שבהם מבקשים נציגות: רק התושבים של היישוב שאינם חברים באגודה השיתופית זכאים לבחור נציגות.

אהוד שילת: נציגות זו, עם הנהלת האגודה השיתופית, היא הוועד המקומי.

אהוד שילת: אני שייך למושב ביתן אהרון במועצה אזורית עמק חפר.

אהוד שילת: כשהייתי חבר בוועד, לפני כמה שנים, הקימו בית אבות במקום.

אהוד שילת: היתה לכך התנגדות חריפה מאוד, אבל אני חושב שעם בלי עבר אין לו עתיד.

אהוד שילת: הקימו שם בית אבות מהיפים בארץ.

אהוד שילת: יש שם כ-60 בעלי זכות בחירה, בבית האבות.

אהוד שילת: הם באו מכל רחבי הארץ להשתכן בעמק חפר, עם נוף יפה, לכיוון העמק – כשהראות יפה רואים אפילו את הרי השומרון, זה באמת מקום מקסים, עם אוויר טוב ואווירה טובה.

אהוד שילת: היום יש מאבק אימים בביתן אהרון, בגלל כל מיני דברים שקשורים לקרקעות.

אהוד שילת: והם, האנשים האלה, שחיים במקום הזה שנה בלבד ולא יודעים כלום, הם שיכריעו את הבחירות.

בנימין כהן: במועצה אזורית אפעל יש בית אבות גדול, של 1,000 בעלי זכות בחירה; וזאת מועצה שיש בה 6,000 תושבים, גם שם הם יכולים להכריע את הבחירות.

אהוד שילת: אבל הם לא מצביעים, ובסוף ההנהלה ממנה נציג מביניהם, ואני לא יודע מה בדיוק הוא מבין כשהוא יושב בישיבות המועצה.

אהוד שילת: לא חשוב.

אהוד שילת: אפעל היא מועצה משונה מאוד.

אהוד שילת: בכל אופן, האנשים שחיים ביישוב מתבלבלים מכל התהליך של הבחירות: הם מגישים בקשה לוועד נפרד, חוזרים בהם, טוענים שלא הבינו – ואני מניח שבחלק מהמקרים הם באמת לא הבינו, וכו'.

אהוד שילת: בבחירות היום, שהן לחצי מהמועצות האזוריות בערך, מדובר ב-512 יישובים.

אהוד שילת: כל יישוב צריך עמוד בחוברת, וצריך להסביר לחייל שבפתק הכחול הריק שיש לו הוא מצביע לוועד מקומי פרופר או הוא מצביע לנציגות, או למשהו אחר.

דלית דרור: הוא שם ארבעה פתקים או שלושה פתקים?

אהוד שילת: יש שלושה פתקים: צהוב, לבן, תכלת.

אהוד שילת: הפתק בצבע תכלת משמש לוועד המקומי.

אהוד שילת: אבל יש שתי צורות לבחירת ועד מקומי.

אהוד שילת: ביישוב אחד כל התושבים בוחרים, ביישוב אחר בוחרים רק התושבים שאינם חברים.

בנימין כהן: יש שני סוגי ועד מקומי: ועד משולב – כלומר התושבים בוחרים את הנציג שלהם לוועד האגודה; ועד מקומי – שהוא של כלל התושבים, כולל חברי האגודה.

אהוד שילת: יותר מזה – ואני מבקש להבהיר שכל מה שאני אומר אינו בגדר התנגדות לחוק, אלא אני רוצה להסביר למה אמרנו שנעשה את זה בבחירות הבאות – צריך היערכות מיוחדת לזה, גם היערכות ממוחשבת.

אהוד שילת: כי בעבודת קלדנית סתם נעשה הפרעה גדולה לכל הבחירות.

אהוד שילת: היום יש לנו במחשב תוכנה לעיריות ולמועצות מקומיות, ובה אנחנו מקבלים את כל המידע: כל רשימה בכל יישוב, מיהם המועמדים וכו'.

אהוד שילת: פלט המחשב, אחרי ההגהות, הוא החוברת הזאת, שבה כותבים רק את אות הרשימה, את כינויה ואת שם ראש המועמד שלה לראש הרשות, אם יש כזה; כי בעירייה ובמועצה מקומית ברוב המקרים די בכינוי.

אהוד שילת: יש להביא בחשבון שבערך 70% מהרשימות שמגישים קשורות לסיעות של כנסת, שמזוהות היטב בקהל.

אהוד שילת: כולם יודעים מה זה "אמת", ולכן אם יש "אמת" בחיפה, בתל-אביב ובבאר-שבע – אין בעיה; התושב הבאר-שבעי אינו מבלבל את המועמד שלו עם מצנע, נניח.

אהוד שילת: הוא יודע מי עומד תחת האותיות "אמת" בבאר שבע.

אהוד שילת: כך גם הליכוד.

אהוד שילת: גם החייל שגר בבאר שבע יודע מי בליכוד אצלו, זה לא מתערבב לו.

אהוד שילת: וכשהוא רואה ברשימה "ב", הוא לא חושב שזאת המפלגה הקומוניסטית, הוא יודע שזאת המפד"ל; כי זאת אות מוכרת.

אהוד שילת: וגם אם הוא רואה את האותיות "שס" הוא לא יחשוב שזה שינוי.

אהוד שילת: כשהחייל החיפאי רואה "שס" הוא יודע מי בחיפה נמצא בשס, וכך גם בתל-אביב.

אהוד שילת: זה לא כך בכפר, ביישוב שלך.

אהוד שילת: החייל יקבל רשימה כזאת, ויהיה כתוב שם "א-ב למען ביתן אהרון", "ג-ד תושבי ביתן אהרון".

אהוד שילת: "ב-א", היום צריך להצביע "ב-א".

אהוד שילת: אבל אהוד, אתה טועה, ואני אגיד לך מדוע.

אהוד שילת: לפחות אצלנו – ומר כהן יגיד אם אני טועה.

אהוד שילת: המעורבות של ההורים כל כך גדולה בכל מה שקשור לבחירות המקומיות שהילדים, החיילים, מושפעים מזה.

אהוד שילת: גם הילד בן ה-17, שעדיין לומד בכיתה י"ב, יודע בדיוק.

אהוד שילת: האמן לי, היום כל אחד הולך לקלפי ויודע בדיוק אם הוא שם את נחום איצקוביץ כראש המועצה.

אהוד שילת: הוא יודע מה זה "ב-א" כחול ומה זה "ב-א" לבן.

אהוד שילת: הוא יודע את שם התושב, לא את הרשימה.

אהוד שילת: הוא יודע.

אהוד שילת: אני אומר לך, כך זה אצלנו.

אהוד שילת: היום המעורבות גדולה מאוד.

אהוד שילת: אבל ביישוב הם לא מזוהים באותיות, כי מדברים על האיש.

אהוד שילת: אומרים: מר כהן הוא המועמד.

אהוד שילת: חבל שאין לי הפליירים הרבים שנשלחו לתיבות הדואר של כל התושבים באזור שלנו בשבועיים האחרונים.

אהוד שילת: שמות, תמונות.

איתי ויצמן: זה רק מגביר את הבלבול.

דלית דרור: החיילים לא מקבלים אותם.

אהוד שילת: אני אומר לכם: אתם טועים.

אהוד שילת: המעורבות במושבים ובקיבוצים גדולה בהרבה ממה שאתה חושב.

אהוד שילת: אבל לא זאת הנקודה.

אהוד שילת: גם פליירים בתוך המושבים זה דבר חדש.

אהוד שילת: זה לא היה.

בנימין כהן: הקיבוצים לא בוחרים, זה עוד לא חל עליהם.

אהוד שילת: לא תאמין איזו תעשייה היתה.

אהוד שילת: אז דברים משתנים בשטח, כי ברוב השנים זה לא היה.

אהוד שילת: התעמולה היתה מדלת לדלת.

אהוד שילת: הדבר האחרון שמצאתי בתיבת הדואר, אתמול ב-23:00, הוא פלייר עם מין מחזיק מפתחות שאפשר להכניס אותו לעגלה בסופרמרקט.

אהוד שילת: תאר לך, זה הגיע גם למושבים.

אהוד שילת: זה לא רק במרכז הליכוד.

אהוד שילת: אם אקבל דיווח על דוכן נקניקיות בכניסה לקלפי, לא אתפלא.

אהוד שילת: בכל אופן, לדעתי עד שלא יתברר אחרת – כי את הדברים אנחנו לומדים מהשטח – בחוברת כזאת לא יהיה די שנכתוב "א-ב למען ביתן אהרון" אלא נצטרך לכתוב לפחות את שמו של המועמד הראשון ברשימה.

אהוד שילת: וָלא החיילים לא ידעו.

אהוד שילת: גם זאת בעיה.

אהוד שילת: אני חושש מזה.

אהוד שילת: כל החוברת הזאת תהיה חסרת משמעות.

אהוד שילת: ולכתוב את השם של המועמד זה מסוכן עוד יותר; אני בעד זה אבל זה מסוכן.

אהוד שילת: כי החייל ייקח את הפתק הכחול, וכדי שכוונתו תהיה ברורה הוא יכתוב שם "אהוד שילת" ולא "א-ב".

איתי ויצמן: ואז הפתק ייפסל.

אהוד שילת: כלומר, אוי לי מיצרי ואוי לי מיוצרי בדברים האלה.

אהוד שילת: יש בעיה.

אהוד שילת: נצטרך לנסות, אני לא יודע איזו דרך תהיה טובה יותר.

אהוד שילת: לדעתי כל דרך שננקוט תעורר בעיות.

אהוד שילת: אני רוצה לומר אותן כאן כדי שלא יחשבו שקל לעשות את הדבר הזה.

אהוד שילת: לתחושתי יש הבדל גדול בין המצב כאן לבין מה שקורה בעיריות ובמועצות המקומיות, שבהן רוב רובן של האותיות מזוהות מראש, ברור מי עומד מתחתן; לדעתי זה לא כך במועצות האזוריות.

אהוד שילת: אני רוצה להעיר דבר נוסף לניסוח של הסעיף, זה יותר ליועצת המשפטית של הוועדה; את נורא מבסוטית, זה ממה שאני אומר?

מרים פרנקל-שור: אני צריכה לעזוב את הדיון.

מרים פרנקל-שור: גב' איריס סניטקוב תישאר כאן.

אהוד שילת: זה רק עניין של ניסוח, תקראי אחר כך את הפרוטוקול.

אהוד שילת: התיקון לא צריך להיות בחוק הרשויות המקומיות, כמו כאן, אלא בצו המועצות האזוריות ובחוק הבחירות (מועד כללי).

אהוד שילת: בחוק הספציפי צריך להגיד שכשיש בחירות לפי סעיף 5 לחוק הבחירות (מועד כללי) במועצות האזוריות – הבחירות הכלליות – יחול גם פרק מסוים מהחוק ההוא על הבחירות האלה.

אהוד שילת: לא צריך להכניס סעיף שהוא זר שם.

אהוד שילת: כי כאן אין שום מילה: מי שייקח את החוק כמות שהוא לא ידע בכלל שיש בחירות בצבא.

אהוד שילת: התיקון צריך להיות בחוק המועצות האזוריות.

דלית דרור: צריך גם לכתוב מחדש את הסעיפים.

אהוד שילת: מר שילת, מבחינתי ברגע שחייל במועצה אזורית לא יופלה לרעה ותהיה לו זכות בחירה כפי שיש לחייל ברשות מקומית או בבחירות לכנסת, נרגעתי.

אהוד שילת: איך עושים את זה מבחינה חוקית, יש פה יועצים משפטיים שיסבירו לי.

אהוד שילת: גם החלפתי מילה עם יושב-ראש המועצות האזוריות.

אהוד שילת: הוא גם נזעק לעניין.

אהוד שילת: הוא אמר שלא משנה לו איך, העיקר שתהיה חקיקה בעניין ותהיה זכות דמוקרטית לאותו יהודי טהור, שבמקרה זה הוא בצבא ולמזלו הטוב הוא גם מתגורר במועצה אזורית – לעומת כל העירונים.

אהוד שילת: כל העירונים, אתם לא יודעים מה הם מפסידים בזה שאתם חיים בעיר ולא במועצה אזורית.

אהוד שילת: גרתי גם בעיר וגם במועצה אזורית, ויש לי האפשרות להשוות.

אהוד שילת: יש הערות עד כאן?

דלית דרור: אני מסכימה להערה האחרונה.

דלית דרור: אני חושבת שכל הטקסט צריך להופיע מחדש בחוק שעוסק בבחירות למועצות האזוריות, ולא רק בדרך של הפניה; אבל ודאי לא נכון לעשות זאת כמו שמוצע כאן – שהתיקון בחוק אחר אבל אומרים שהוא יחול על החוק הזה.

דלית דרור: זאת טכניקה חקיקתית.

אהוד שילת: לשם כך יש קריאות בכנסת.

אהוד שילת: זה הזמן לתקן.

אהוד שילת: נתקן.

אהוד שילת: העיקר שהשורה התחתונה תהיה שורה תחתונה.

אהוד שילת: בבקשה.

בנימין כהן: קודם כול תודה והערכה על היוזמה המהירה והעניינית.

בנימין כהן: אנחנו כמובן תומכים בזה שלחיילים תהיה אותה הזכות שיש לחיילים בעיר.

בנימין כהן: גם לנו לא חשוב איך החוק יפתור את הבעיה הזאת, ובלבד שהוא יפתור אותה.

בנימין כהן: כשקמה הצעקה של ראשי המועצות האזוריות והמועמדים לראש מועצה אזורית הם לא כל כך ידעו על המורכבות הזאת; הם התכוונו בעיקר לבחירות לראש המועצה ואולי גם לבחירות הנציגים, אבל הם לא ירדו לרמה של הוועדים המקומיים והם גם לא הכירו את המורכבות.

בנימין כהן: גם אני, שעובד במערכת הזאת שנים רבות, לא ידעתי למה זה יגרום.

בנימין כהן: כמובן, אנחנו בעד שהחיילים יצביעו גם לוועדים המקומיים, אבל יכול להיות שנעשה את זה בהדרגה: בשלב הראשון הם יצביעו רק לנציג למועצה האזורית ולראש המועצה האזורית.

בנימין כהן: עוד לא הספקתי לדבר עם חבר הכנסת יתום על כך.

אהוד שילת: אני מתנגד לזה.

אהוד שילת: אני כבר אומר.

דלית דרור: אם כבר מארגנים הכול, זה לא משנה.

אהוד שילת: בעידן שלנו לוועדי היישובים יש משמעות גדולה מאוד.

אהוד שילת: אני אומר את זה מתוך ידיעה.

אהוד שילת: הייתי חבר ועד, הייתי בעבר נציג במועצה, והיום אני חבר הכנסת.

אהוד שילת: אני יודע בדיוק מה המשמעות של בחירות לוועד, הן חשובות ביותר.

אהוד שילת: אני מציע לא לדון בזה בכלל: לקחת את זה כעסקת חבילה, להצביע לשלושת הנבחרים – מועצה, נציג וועדים.

אהוד שילת: ובא לציון גואל.

בנימין כהן: אני מסכים, אני מקווה שלא יתעוררו קשיים שלא יאפשרו את זה.

בנימין כהן: כדי להמחיש את העניין אספר על היישוב שלי.

בנימין כהן: אני גר במושב נס הרים.

בנימין כהן: יש שני מועמדים לראשות המועצה האזורית, והיו ארבעה מועמדים עד לפני שבוע.

בנימין כהן: נניח שהחיילים יודעים במי מדובר, נניח, אני לא משוכנע שכולם יודעים מיהם השניים; אבל מכל יישוב יש שניים או שלושה מועמדים לחברי מליאת המועצה.

בנימין כהן: לכל אחד מהם יש שם רשימה.

בנימין כהן: אצלי יש שניים: "נס", על שם נס הרים, ו"אי" – שני החברים הראשונים, אהרון ויונה במקרה שלנו.

בנימין כהן: אחר כך יש שתי רשימות לוועד המקומי, שבכל אחת מהן חמישה אנשים וסימן של הרשימה.

בנימין כהן: החוברת הזאת צריכה לפרט את כל הדברים האלה ולהגיע אל כל אחד מהחיילים תושבי נס הרים שמפוזרים במחנות, בבסיסים שונים של הצבא.

בנימין כהן: והם צריכים למצוא בה את כל האלמנטים ולהבין.

בנימין כהן: אני יוצא מנקודת הנחה שבחופשות הקודמות הם מגיעים הביתה ומתעניינים.

בנימין כהן: יש להם קצת רקע, זה לא נופל עליהם פתאום, שיש במועצה שלהם בחירות.

אהוד שילת: הבן שלי יודע.

אהוד שילת: אני מקווה להוציא אותו היום לבחירות.

אהוד שילת: הוא יודע בדיוק מה להצביע.

אהוד שילת: משפחה שמעורבת – גם הילדים שלה מעורבים.

בנימין כהן: זה לא אופייני, לצערי.

אהוד שילת: וזה לא משום שהבית שלי הוא בית פוליטי.

אהוד שילת: הוא לא בית פוליטי.

בנימין כהן: זה לא אופייני.

בנימין כהן: אני מכיר מקרים אחרים.

בנימין כהן: אין התעניינות, לא רק של החיילים, אפילו התושבים עצמם לא כל כך מכירים את הדברים.

בנימין כהן: לסיכום אנחנו בעד.

איתי ויצמן: נפלה בחלקי הזכות להיות קצין הבחירות של צה"ל בבחירות האחרונות לרשויות המקומיות.

איתי ויצמן: אני לא נושא את המינוי הזה זמן רב אבל לקראת הבחירות לרשויות המקומיות מוניתי על-ידי הרמטכ"ל להיות קצין הבחירות של צה"ל, ולכן אני מדבר מניסיון.

איתי ויצמן: זהו מינוי שמתחלף מדי פעם בפעם, ועובר בין בעלי התפקידים.

איתי ויצמן: הכנתי מצגת עקרונית שמסבירה איך עושים בחירות בצבא כדי שנבין את המשמעות.

איתי ויצמן: לקראת הסוף יש גם התייחסות ספציפית ועקרונית להצעה לבחירות למועצות האזוריות.

איתי ויצמן: אני מזמין אתכם לפתוח את החוברת בעמ' 2.

איתי ויצמן: יש תיאור של היערכות צה"ל לבחירות בצבא.

איתי ויצמן: זה רלוונטי לבחירות כלליות לכנסת או לבחירות לרשויות המקומיות.

איתי ויצמן: המטרה היא להבטיח כי כלל חיילי צה"ל יוכלו לממש את זכותם הדמוקרטית להצביע ביחידות, בימי הבחירות, בצורה חשאית ותקינה, ולהעביר את קולותיהם בזמן לירושלים – למעשה להביא את קולותיהם לספירה במקום שסופרים אותם.

איתי ויצמן: באופן כללי מדובר בתכנון ופריסה של קלפיות והדרכה של בעלי תפקידים – משימה שיש להתחיל לפחות 90 יום לפני מועד הבחירות לסיימה כחודש לאחר מכן, כולל במצב שיש בחירות חוזרות.

איתי ויצמן: למשל בבחירות לרשויות המקומיות שהיו לאחרונה, בדיוק שבועיים אחרי מועד הבחירות הכלליות, היו ב-44 יישובים בחירות חוזרות.

איתי ויצמן: מבחינתנו לא משנה שיש הרבה פחות מקומות שבהם בוחרים והרבה פחות חיילים שהם פוטנציאל לבחירה; בחירות חוזרות מחייבות אותנו לפרוס מחדש מערך קלפיות מלא ורגיל, כאילו אלה בחירות לכנסת או בחירות כלליות לרשויות מקומיות.

איתי ויצמן: בבחירות לרשויות מקומיות, ולדעתי גם בבחירות למועצות האזוריות, אם אין הכרעה בסיבוב הראשון, זה אומר רוטינה כפולה בהפרש של שבועיים.

איתי ויצמן: המבצע אינו חד-פעמי אלא הוא נמשך שבועיים.

איתי ויצמן: המבצע מחייב מעורבות ישירה של מעל ל-4,000 קצינים וחיילים מכלל הצבא כבעלי תפקידים.

איתי ויצמן: בכל קלפי אני ממנה ומדריך שלושה חיילים, שהם חברי ועדת הקלפי.

איתי ויצמן: באופן כללי יש כ-1,000 קלפיות שפרוסות בכל הצבא.

איתי ויצמן: זה כוח-האדם במדרג הנמוך ביותר, וזה עולה למעלה עד אלי.

איתי ויצמן: יש בעלי תפקידים לאורך כל הדרך.

איתי ויצמן: בסך הכול יש כ-4,000 בעלי תפקידים שפעילים בנושא הארגוני הזה.

איתי ויצמן: אני עובר לפוטנציאל ההצבעה בצה"ל: פוטנציאל ההצבעה כולל חיילים בשירות סדיר, חיילי מילואים בשירות פעיל שנמצאים בשירות מילואים פעיל באותו זמן, חיילים בדחיית שירות, שוטרים, סוהרים, עובדי צה"ל, אנשי שירות הביטחון שביום הבחירות מועסקים בתוקף תפקידם בשטחי איו"ש ואזח"ע.

איתי ויצמן: אנחנו מציעים את האפשרות להצביע לכלל מערך הביטחון שנמצא באותו זמן.

איתי ויצמן: מאפייני ההצבעה של חיילי צה"ל: חייל יכול להצביע בקלפי צבאית או אזרחית.

איתי ויצמן: אם הוא בבית הוא יכול להצביע בקלפי האזרחית; אם הוא בצבא הוא יכול להצביע בקלפי הצבאית.

איתי ויצמן: הוא יכול להצביע בכל קלפי צבאית שיחפוץ.

איתי ויצמן: אם הוא לא ביחידה שלו אלא בתפקיד ביחידה אחרת הוא יכול להיכנס לכל יחידה ולהצביע.

איתי ויצמן: נפרסות קלפיות נייחות או ניידות בכל יחידות הצבא.

איתי ויצמן: לעניין הקלפיות הניידות: ביחידות גדולות, שיש בהן מאות רבות של חיילים, אני ממקם קלפי אחת או יותר, ואלו קלפיות נייחות.

איתי ויצמן: אבל ביחידות קטנות – מוצבים, מחסומים, חיילים במחלקה – אין טעם להקים קלפי קבועה.

איתי ויצמן: ולכן מתכננים פריסה של קלפיות ניידות על כלי רכב.

איתי ויצמן: שלושת החיילים שהם ועדת הקלפי נוסעים עם הרכב ועוברים במסלול שתוכנן מראש בין קבוצה של יחידות.

איתי ויצמן: זה יכול להגיע ל-10-12 נקודות.

איתי ויצמן: החיילים מגיעים לכל יחידה, קוראים לחיילים והם בוחרים.

איתי ויצמן: הקלפי ממשיכה ליחידה הבאה וכך יום שלם – כל יום הבחירות – מהבוקר עד הערב.

איתי ויצמן: בבחירות האחרונות לרשויות המקומיות היו למעלה מ-130 קלפיות ניידות – כלי הרכב הסתובבו בכל הצבא.

איתי ויצמן: ולא משנה אם מדובר בבחירות לכנסת או לרשויות מקומיות.

איתי ויצמן: זאת הלוגיסטיקה שנדרשת.

איתי ויצמן: ההצבעה בחלק מהיחידות בצה"ל נמשכת שלושה ימים, בשל פעילות מבצעית.

איתי ויצמן: בניגוד ליום בחירות אחד ומרכזי במדינה, הרי שבצבא, כדי לאפשר את מקסימום הבחירה, מתחילים את הבחירות קודם.

איתי ויצמן: אם ליחידה יש פעילות מבצעית ביום הבחירות לא מחכים ליום הזה אלא מתחילים, ביחידות המבצעיות, כבר ביום ראשון של אותו שבוע.

איתי ויצמן: בארץ הבחירות תמיד ביום שלישי.

איתי ויצמן: בכל יחידות אזח"ע ואיו"ש, בחלק מהיחידות ברמת הגולן וגם בחיל הים, מתחילים את הבחירות כבר במוצאי שבת, אחרי חצות, כדי לאפשר לכולם את מקסימום פוטנציאל ההצבעה.

איתי ויצמן: לכן הבחירות בצבא נמשכות על פני שלושה ימים.

דלית דרור: ואין אף אחד שלא מגיעים אליו, בחיל הים, למשל – יש ודאי הפלגות ממושכות יותר?

איתי ויצמן: קודם כול אין מי שלא מגיעים אליו.

איתי ויצמן: ויותר מזה: במקרים חריגים פונים אלי ואני נותן פתרונות יצירתיים.

איתי ויצמן: אספר בשביל הקוריוז: בבחירות האחרונות לרשויות המקומיות היו כמה קצינים מחיל האוויר, טייסים, שהיו צריכים לטוס לחוץ-לארץ למשימה.

איתי ויצמן: הטיסה שלהם היתה במוצאי שבת.

איתי ויצמן: ודאי שהם לא היו בארץ ביום שלישי כדי להצביע.

איתי ויצמן: שלחתי קלפי מיוחדת לנתב"ג, והם הצביעו שם, דקה לפני שעלו למטוס – העיקר שיוכלו לממש את זכות ההצבעה.

איתי ויצמן: אותו דבר עושים בחיל הים.

אהוד שילת: יפה מאוד.

איתי ויצמן: אנחנו מתייחסים לזה ברמה של אפס תקלות.

איתי ויצמן: לא ייתכן שיהיו תקלות ולחייל לא תינתן אפשרות להצביע.

איתי ויצמן: ההצבעה נעשית במעטפות כפולות ובאמצעות רישום ידני, כפי שהסביר אהוד שילת, של שם המועמד ושם הרשימה המתמודדת.

איתי ויצמן: ספירת קולות החיילים מתבצעת בכנסת בירושלים.

איתי ויצמן: כשמדובר בבחירות לכנסת אוספים את כל הקולות לכאן; אבל ברשויות המקומיות זה מורכב יותר: אני אוסף את כל המעטפות, מכל הצבא, למקום אחד מרוכז, בפעם האחרונה זה היה בבנייני האומה בירושלים, ולאחר מיון המעטפות לפי מקומות היישוב של החיילים אוספים את כל המעטפות של כל יישוב ויישוב ושולחים אותן לספירה ביישובים עצמם.

איתי ויצמן: במקרה הזה צריך לשלוח אותן לפריסה של כל המועצות האזוריות.

איתי ויצמן: העסק הלוגיסטי מורכב מאוד.

איתי ויצמן: קיום בחירות חוזרות נעשה על בסיס מערך זה, כפי שהסברתי קודם.

איתי ויצמן: קצת מספרים מבחינת היערכות הצבא: יש קצין בחירות ומנהלת שאני מקים לי לצורך העניין.

איתי ויצמן: נוסף על כך ממנים בעלי תפקידים בכל המדרג: שבעה קציני בחירות פיקודיים בדרגת סא"ל, וכן קציני בטיחות פיקודיים – כי יש הרבה מאוד כלי רכב שנוסעים.

איתי ויצמן: קצין הבטיחות הפיקודי אחראי לכך שהתנועה תהיה תקינה, גם לאבטחת הקלפיות.

איתי ויצמן: יש קציני בחירות אזוריים: מחלקים הצבא ל-54 אזורים, ובכל אזור יש קבוצה של יחידות.

איתי ויצמן: לכל אזור יש קצין בחירות אזורי, שכמובן מקבל מינוי כזה נוסף על תפקידו.

איתי ויצמן: יש קציני מטה מתאם, קציני מטה מקצועיים.

איתי ויצמן: יש כ-800 קציני בחירות יחידתיים, כי בכל יחידה צריך קצין בחירות שאחרי על הקלפי או על הקלפיות באותה יחידה.

איתי ויצמן: ויש חברי ועדות קלפי – שלושה חיילים כפול מס' הקלפיות.

איתי ויצמן: אני מציג את הפריסה הכוללת.

איתי ויצמן: יש שבעה פיקודים שמוגדרים כפיקודי בחירות.

אהוד שילת: מה התקלות השכיחות שמאפיינות את הבחירות?

איתי ויצמן: קודם כול אנחנו נערכים לכך שלא יהיו תקלות.

איתי ויצמן: בבחירות האחרונות לרשויות המקומיות היתה לנו תקלה אחת בלבד: ביום שלפני יום הבחירות היו תקריות ירי באזור הר דוב.

איתי ויצמן: כתוצאה מזה דרכי היציאה מהר דוב לא נפתחו, החיילים נשארו במוצבים ולא היתה יציאה.

איתי ויצמן: הצלחנו להביא לשם את הקלפיות לפני הבחירות, כמובן.

איתי ויצמן: אבל באותו לילה לא היה אפשר להוציא את הקלפיות ולהביאן לירושלים.

איתי ויצמן: הדרכים היו חסומות.

איתי ויצמן: הוציאו אותן כמה ימים מאוחר יותר.

איתי ויצמן: זאת היתה בעיה היחידה בבחירות.

איתי ויצמן: חוץ מזה אין מצבים כאלה.

איתי ויצמן: היו אחר כך גם טענות מסוימות, אבל בסך הכול זאת היתה הבעיה היחידה.

דלית דרור: מה זה אט"ל?

איתי ויצמן: אגף טכנולוגיה ולוגיסטיקה, אג"א לשעבר.

איתי ויצמן: זה שם חדש.

איתי ויצמן: כאמור, יש שלושה סוגי קלפיות: נייחות, ניידות ומיוחדות.

איתי ויצמן: נניח שיש יחידה שלא ניתן להגיע אליה ברכב, עם קלפי ניידת, אז שמים קלפי על גב של חייל במין תרמיל כזה והוא ניגש למוצב.

איתי ויצמן: החיילים בוחרים שם.

איתי ויצמן: ממש פתרון לכל חייל.

אור פרל: מה שתמיד מראים בחרמון.

איתי ויצמן: נכון, אם כי היום גם בחרמון כבר שמים קלפי קבועה.

איתי ויצמן: יש מוצבים נידחים שאפילו רכב לא מגיע אליהם.

איתי ויצמן: לפעמים גם נוסעים עם כלי רכב ממוגנים כדי להגיע לכל מקום.

איתי ויצמן: לא אתעכב על התהליך שמסביר את הבחירה, אהוד הסביר את זה.

איתי ויצמן: אבל כמובן נדרשת כתיבה ידנית על גבי פתקאות.

איתי ויצמן: פעילויות נוספות שנדרשות: תכנון מלא של פריסת הקלפיות לפני הבחירות.

איתי ויצמן: הנפקת הקלפיות ליחידות בתהליך דחיפה לוגיסטי.

איתי ויצמן: בניית מערך הדרכה וביצוע הדרכות.

איתי ויצמן: הבאתי תיק הדרכה לקצין בחירות אזורי, שכולל את כל עזרי ההדרכה.

איתי ויצמן: זהו תהליך סדור, שכולל אפילו סרט הסברה שאנחנו מפיקים.

איתי ויצמן: אני מראה דוגמה של סרט וידאו שהנפקנו לפני הבחירות לרשויות המקומיות לשנת 2002.

איתי ויצמן: הוא מגיע לכל קלפי כדי שחברי ועדת הקלפי, החיילים והמפקדים יוכלו לצפות בו.

איתי ויצמן: הוא גם נועד להמחיש את חשיבות הבחירות וגם להסביר איך לבצע נכון את בניית הקלפי ואת תהליך ההצבעה.

איתי ויצמן: אנחנו מתכננים מערכת היסעים, גם כדי לפזר את הקלפיות וגם כדי לאסוף את הקלפיות.

איתי ויצמן: בלילה שהיינו כאן בירושלים הגיעו כ-60 כלי רכב – משאיות וטרנזיטים – שאספו את הקלפיות מכל האזורים והגיעו לכאן בלילה.

איתי ויצמן: הצלחנו להביא את הקלפי האחרונה בשעה 6:00 בבוקר שלאחר הבחירות.

אהוד שילת: אתה יודע שיש חיילים שהכריעו בחירות.

איתי ויצמן: נכון.

אהוד שילת: אם אני זוכר נכון זה היה בגבעת עדה.

אור פרל: בבנימינה היה שוויון.

אהוד שילת: נכון, בסוף אחד מהשניים זכה, זיתון, אם אני לא טועה.

רוני קציר: אני חייל תושב בנימינה.

רוני קציר: אני יכול להעיד שזה קרה.

אהוד שילת: אתם רואים מה המשמעות?

אהוד שילת: זה היה הקול שלך?

אהוד שילת: עכשיו אנחנו יודעי מי החייל הזה.

אהוד שילת: נדמה לי שבסוף הוא ניצח ברוב של ארבעה קולות.

רוני קציר: קול אחד.

רוני קציר: אחר כך התברר שהיה קלפי שהיה זיוף ובסוף הוא ניצח בקול אחד.

רוני קציר: הבן של ארנס התמודד מולו.

אהוד שילת: זאת לא הפעם הראשונה.

אהוד שילת: בשנת 1978 בעוספייה היה מקרה מעניין מאוד, אם אדוני רוצה לשמוע.

אהוד שילת: הגיעה מעטפה של חייל ביומים של איחור, כי היא נשלחה ליישוב אחר.

אהוד שילת: בינתיים ספרו שם את קולות החיילים.

אהוד שילת: נותרה מעטפה בודדת, חוקית, שאם פותחים אותה יודעים איך החייל הצביע.

אהוד שילת: בקול הזה היה כדי להעביר מנדט מרשימה אחת לרשימה אחרת – כלומר מחמולה אחת לחמולה אחרת.

אהוד שילת: החייל, שהיה רס"ל בצבא, רץ לבית המשפט וביקש צו מניעה שלא יפתחו את המעטפה.

אהוד שילת: הערה בסוגריים: הוא לא הצביע לחמולה הנכונה.

אהוד שילת: בית המשפט התלבט.

אהוד שילת: החייל טען שזו פגיעה בחשאיות ההצבעה.

אהוד שילת: בית המשפט התלבט.

אהוד שילת: בסוף ניתן פסק דין מעניין.

אהוד שילת: השופט בחיפה אמר שאם זה לא היה מעלה ולא מוריד, הזכות לחשאיות ההצבעה גוברת והוא היה נותן צו לא לפתוח את המעטפה.

אהוד שילת: כיוון שבקול האחד הזה מכריעים ומגיעים לאמת של התוצאות, המנדטים, הוא ציווה לפתוח את המעטפה.

אהוד שילת: אני לא יודע מה קרה לחייל, אם הוא עדיין תושב עוספייה.

איתי ויצמן: אני בעמ' 12, שבו מתואר הפרסום שאנחנו עושים כדי להביא לידיעת החיילים שיממשו את זכות ההצבעה שלהם.

איתי ויצמן: קודם כול אנחנו שולחים הודעות למיועדים לשירות הביטחון עוד לפני גיוסם, חודש לפני כן, כדי לומר להם שלאחר הגיוס שלהם יהיו בחירות ולכן עליהם להביא תעודות זהות וכו'.

איתי ויצמן: פרסמנו הנחיות גם למיועדים להתגייס למילואים; עם צו הגיוס שולחים הוראות הצבעה.

איתי ויצמן: אנחנו גם מפרסמים הודעה לאנשי הקבע בתלושי המשכורת.

איתי ויצמן: כאן מנצל את שני הכובעים שלי, כמי שאחראי לתשלומי המשכורת בצבא אני שותל הודעות בתלושי המשכורת.

איתי ויצמן: אולי זאת היתה הסיבה שבחרו בי.

אהוד שילת: זה לא מסורתי?

איתי ויצמן: לא, זה עובר, זה תיק שמפילים.

איתי ויצמן: עכשיו תורי.

איתי ויצמן: אנחנו מפרסמים הודעות בעיתונות בסמוך לבחירות, בגלי צה"ל, בעיתון במחנה.

איתי ויצמן: יש איגרת אישית של ר' אכ"א למפקדים.

איתי ויצמן: עורכים סרט הסברה.

איתי ויצמן: לעניין האמצעים: במבצע הבחירות נעשה שימוש במגוון רב של משאבים: הובלה, דלק, ציוד משרדי, מזון, תקשורת, מחשוב.

איתי ויצמן: יש מערכת מחשוב מורכבת שמלווה את התהליך, ואנחנו יודעים מה פוטנציאל המצביעים בכל קלפי, מי חברי הוועדה שם ועוד.

איתי ויצמן: תוך כדי הבחירות מוזנים עדכונים על מספר המצביעים באותו יום.

איתי ויצמן: הכול מתאסף אצלי.

איתי ויצמן: בסך הכול התקציב הישיר לכל משימת בחירות: יותר מארבעה מיליון ש"ח לבחירות.

איתי ויצמן: זה תוקצב גם בבחירות האחרונות לרשויות המקומיות.

איתי ויצמן: התקציב של 4.25 מיליון ש"ח הוא תקציב ישיר של פעולות הצבא ואינו כולל את העלויות המלאות של בחירות החיילים, כי למשרד הפנים יש עוד עלויות: למשל הקלפיות עצמן והחומרים שאנחנו מקבלים ממשרד הפנים.

איתי ויצמן: יש הרבה פעילויות של הצבא שאינן מתומחרות בכסף אבל הן מגבות את העניין: החיילים הפעילים בימים האלה ועוד.

אהוד שילת: חבר הכנסת טלב אלסאנע מצטרף, בבקשה.

איתי ויצמן: לעניין הבחירות למועצות האזוריות היום: מדובר ב-25 מועצות אזוריות שכוללות 512 יישובים.

איתי ויצמן: לפי דוח מחשב שהפקתי, לפי תושבי היישובים, יש פוטנציאל ברוטו של 11,600 חיילים בשירות סדיר שגרים ב-512 היישובים הללו.

איתי ויצמן: זה כולל גם חיילים בשירות חובה וגם חיילים בקבע.

איתי ויצמן: נדרשת היערכות זהה לבחירות מלאות לרשויות המקומיות: אם עורכים את הבחירות בתוך הצבא מבחינתנו קלפי צריכה להגיע לכל יחידה; צריך להיות גם איסוף רשימות המתמודדים למועצות, הכנת מערך הדרכה, הכנת קלפיות, התארגנות לבחירות חוזרות אם יהיו וכו'.

בנימין כהן: המספר לא כולל חיילי מילואים.

איתי ויצמן: נכון, אבל בדקתי, חיילי מילואים הם בשוליים.

איתי ויצמן: יש הרי בעיה עם ימי מילואים, אין תקציב לימי מילואים.

איתי ויצמן: היקף חיילים המצביעים הוא נמוך מאוד בכלל ובכל קלפי בפרט.

איתי ויצמן: אם משווים את המצב לבחירות לרשויות המקומיות, שהתקיימו באחרונה, פוטנציאל החיילים הראשוני להצבעה שם היה 150,000 חיילים.

איתי ויצמן: כאן ההבדל ברור: הפוטנציאל הכללי נמוך באופן משמעותי לעומת 150,000.

איתי ויצמן: אך ההתארגנות הנדרשת מאתנו זהה.

איתי ויצמן: כלומר יש כאן עלות ארגונית גבוהה מאוד מול מספר מצביעים נמוך וכן מורכבות לוגיסטית – גם אהוד שילת הסביר כמה העניין מורכב, הרבה יותר מהבחירות לרשויות המקומיות.

איתי ויצמן: כמי שמכיר את הנושא מקרוב אני מבקש לומר שלדעתי המורכבות הזאת תגרום לחוסר הבנה ולפסילה של הרבה מאוד מעטפות של חיילים, משום שהם יצביעו בצורה ל נכונה.

איתי ויצמן: מספיק שהם ירשמו לא נכון את שם המועמד או את האותיות, וכבר הפתקאות נפסלות.

איתי ויצמן: גם ברשויות המקומיות נפסלות הרבה מהמעטפות של החיילים, וכאן זה יהיה בהיקף גדול בהרבה.

איתי ויצמן: לקראת הבחירות שנערכות היום הפצנו אגרת של ראש אגף כוח אדם, אפשר לראות עותק שלה.

איתי ויצמן: למעשה חייבנו את מפקדי היחידות לאפשר יום חופשה לחיילים כדי שיצביעו במקומות היישוב – אלא אם כן יש נסיבות מבצעיות שמונעות זאת, כמובן.

איתי ויצמן: הפצנו לכל המפקדים בצבא את המכתב, וכן רשימה של היישובים.

איתי ויצמן: שלחנו רשימה מלאה של 512 היישובים כדי שהחיילים והמפקדים ידעו מי שייך לעניין.

דלית דרור: יש לכם אפשרות לעקוב אחרי מידת ההיענות?

איתי ויצמן: לא, אי-אפשר לדעת.

דלית דרור: כשיהיו בחירות ב-2007 לכל המועצות האזוריות, מה יהיה פוטנציאל ההצבעה?

בנימין כהן: כפליים, כעת זה חצי.

איתי ויצמן: אני מבהיר שיש פעילות שפיזית לא מאפשרות להוציא חיילים – דרכים קשות, איומים בנסיעה.

איתי ויצמן: במקרים כאלה הם לא יצאו.

טלב אלסאנע: בבחירות לכנסת החיילים בדרך כלל לא מצביעים ביום שבו מצביעים כלל אזרחי המדינה.

אהוד שילת: אבל אולי נעשה את זה יחד, באותו יום.

אהוד שילת: כי הלוגיסטיקה מסובכת מאוד.

איתי ויצמן: הם כן מצביעים באותו יום.

איתי ויצמן: הסברתי קודם: הבחירות לכנסת וגם הבחירות לרשויות המקומיות מתבצעות בעיקרן באותו היום שבו הן מתבצעות בכל הארץ, אבל אנחנו מתחילים את הקמת הקלפיות יומיים לפני זה.

אהוד שילת: מגיעים לכל חייל.

אהוד שילת: הוא הסביר זאת באריכות.

אהוד שילת: מגיעים אפילו עם קלפי על הגב.

טלב אלסאנע: ויש מפקחים, יושב-ראש וחברים והכול?

אהוד שילת: הכול "עלא ראסי", כמו שאומרים.

איתי ויצמן: צה"ל לוקח את זה כמבצע צבאי לכל דבר, עד הפרטים הקטנים ביותר.

איתי ויצמן: אני בעמ' 17, שמתאר את מה שנעשה בעבר: בבחירות לרשויות ירושלים, חיפה ואור עקיבא לא נערכה הצבעה ביחידות צה"ל, אף שפוטנציאל החיילים הבוחרים היה 20,000.

איתי ויצמן: לא נערכו אז בחירות בצבא.

איתי ויצמן: נערכה התארגנות לפתיחת קלפיות מיוחדות ברשויות, להפניית חיילים, מסוף השבוע ועד ליום הבחירות.

איתי ויצמן: אגב, זה נעשה בתיקון חקיקה כאן, השתתפתי בדיון הזה.

איתי ויצמן: הכניסו סעיף מסוים לחוק הרשויות המקומיות וחייבו את הרשויות לפתוח קלפיות מיוחדות ביישובים בימים שלפני הבחירות, בימים חמישי-שישי- מוצאי שבת-ראשון.

איתי ויצמן: באותה מתכונת חייבנו את המפקדים לשלוח את החיילים הביתה, אם לא ביום הבחירות אז בסוף השבוע שלפני כן.

איתי ויצמן: ניסינו לעודד חיילים להצביע.

איתי ויצמן: התוצאות הן כנראה משום שהחיילים פחות מתעניינים.

איתי ויצמן: אני לא יכול לכפות על החייל, שיצא הביתה לחופשה, גם להצביע.

איתי ויצמן: הוא יצא לחופשה לעניין הזה.

אהוד שילת: לפחות ניתנה לו הזכות הדמוקרטית.

דלית דרור: אבל שוב, אתם לא יודעים את היענות המפקדים, אם הם הוציאו לחופשות או לא.

דלית דרור: היה חוזר שהם צריכים להוציא.

איתי ויצמן: היום החיילים מתלוננים על כל דבר.

איתי ויצמן: אני יודע ששום חייל לא התלונן בעניין זה, אלי לא הגיעה שום תלונה של חייל.

איתי ויצמן: כשהם הולכים להצביע אי-אפשר לספור, כי זה מתערבב.

איתי ויצמן: במקרה הזה אפשר היה לבדוק, כי היו קלפיות מיוחדות.

איתי ויצמן: אבל חלקם הצביעו ביום הבחירות עצמו, בקלפיות רגילות.

דלית דרור: למשרד הפנים יש סטטיסטיקה כמה נענו?

אהוד שילת: יש לנו.

אהוד שילת: בבחירות 1998 הצביעו בצבא, לירושלים, קרוב ל-4,000 חיילים.

אהוד שילת: הפעם, כששמנו את הקלפיות בעירייה, הצביעו קרוב ל-400 חיילים.

איתי ויצמן: אבל ביום הבחירות עצמו כל החיילים שיצאו הביתה הצביעו כרגיל ולא נספרו כחיילים.

איתי ויצמן: אי-אפשר לזהות באמת.

אהוד שילת: הכוונה לקלפיות ששמנו בארבעת הימים.

אהוד שילת: הצביעו בהן 400 איש, מעט מאוד.

אהוד שילת: אבל אני לא יודע מיהם.

אהוד שילת: בחיפה הקלפיות היו במרכז הספורט, ששם זה מרכז ההיסעים.

אהוד שילת: מנהל הבחירות של חיפה סיפר לנו שהסתובבו שם אלפי חיילים ובודדים הצביעו.

אהוד שילת: זה רק מוכיח שצריך להסדיר זאת בצורה רצינית יותר.

איתי ויצמן: אני בעמוד אחרון של המצגת: צה"ל מתנגד לקיום מערכת בחירות נפרדת בצבא, לנוכח הצורך בהתארגנות ארוכת טווח, העלויות הגבוהות, הצורך בהפעלת מערכת ארגונית ולוגיסטית מורכבת – והכול מול מספר מצביעים קטן ביותר, באופן יחסי.

איתי ויצמן: ההצעה היא או לפתוח קלפיות מיוחדות לחיילים ביישובים החל מסוף השבוע, או, בשל הקרבה בין לוחות הזמנים של שתי מערכות הבחירות – לרשויות המקומיות ולמועצות האזוריות, לאחד את המועדים למועד אחד.

רוני קציר: אני מבקש לחדד שני דברים: קודם כול יש לזכור שהזכות שאנחנו מדברים עליה היא זכות להצביע בבחירות ולא הזכות להצביע בצבא.

רוני קציר: צריך להפריד.

רוני קציר: אנחנו חותרים להשיג את פתח הזמן שיאפשר בחירה.

אהוד שילת: היות שהחייל הוא קניינו של צה"ל בתקופה שבה הוא משרת, ואני כהורה מוסר אותו לצה"ל אחר כבוד, יש לחייל זכות להצביע, ומבחינתי הזכות הזאת חייבת להתקיים.

אהוד שילת: אם הוא באחריות צה"ל, צה"ל צריך לספק לו את הדרכים הפשוטות והנכונות ביותר לכך.

רוני קציר: מסכים.

רוני קציר: הפתרון יינתן על-ידי משרד הפנים וצה"ל, אבל הוא צריך לאפשר להצביע בכלל, לאו דווקא להצביע במערכת צבאית.

אהוד שילת: אני רוצה לשמוע את הצעת משרד הפנים.

אהוד שילת: אני לא הולך להקל על צה"ל בעניין.

אהוד שילת: אני הולך להקל על הדמוקרטיה ועל החייל.

רוני קציר: אני רוצה להוסיף עוד משהו, גם בהיבט המשפטי: שמענו את המורכבות בעניין הפתקים הריקים.

רוני קציר: השאלה היא אם זאת הדרך הטובה ביותר לממש את הזכות הזאת.

אהוד שילת: זה לא כל כך מורכב, זה לא כצעקתה.

אהוד שילת: אני בקי בכך מאוד.

אהוד שילת: אני יודע איך זה מתנהל אצלנו.

אהוד שילת: החיילים די אינטליגנטים כדי להבין זאת, הם מבינים יותר מהוריהם.

אהוד שילת: אם אני מבין, הבן שלי מבין יותר מהר, כפל כפליים.

רוני קציר: כאמור, אני גם תושב בנימינה.

רוני קציר: אני יודע שלרוב החיילים יש האפשרות, כמו כל אחד אחר שעובד, להצביע בבית.

רוני קציר: זה קיים לחלק ניכר מהחיילים.

רוני קציר: לכן הפתרונות צריכים להיות ממוקדים והם צריכים לאפשר את הבחירה לכולם.

רוני קציר: אין חולק על זה.

רוני קציר: וצה"ל הוכיח בבחירות לרשויות המקומיות שהוא מכיר בחשיבות של הדבר ודואג לתת לכל חייל את האפשרות להצביע – כשזה הפתרון הטוב ביותר שיש.

רוני קציר: כשמדובר במסה קטנה יותר של מצביעים השאלה היא מהו הפתרון הטוב ביותר, מהו הפתרון המידתי.

רוני קציר: אנחנו מדברים גם על עלויות, גם על היערכות לוגיסטית, גם על סיכונים.

רוני קציר: למה להכניס עוד אנשים לקו האש, לאזורים המסוכנים, אם אפשר למצוא פתרון אחר – שיהיה טוב יותר ויעיל יותר לקבוצה הקטנה הזאת של מצביעים?

רוני קציר: ואם מחליטים על הצבעה בצבא מה יהיה אם מחר יהיו בחירות מיוחדות בתל-אביב או וחיפה?

רוני קציר: שם יש פי ארבעה חיילים.

רוני קציר: גם לשם להיערך?

אהוד שילת: זאת לא השאלה שנשאלת סביב שולחן הדיונים הזה.

רוני קציר: השאלה היא איך מוצאים פתרון שיהיה לכולם, לכל המקרים.

רוני קציר: אם כבר יושבים כאן, סביב שולחן הדיונים הזה.

רוני קציר: כי בחמש השנים האחרונות היו חמש מערכות בחירות.

רוני קציר: המספר הולך וגדל.

רוני קציר: האם נכון שצה"ל ייערך בכל פעם מחדש למערכת בחירות בתוך צה"ל, אם זה לא הפתרון הטוב ביותר?

רוני קציר: אם נגיע למסקנה שזה הפתרון הטוב ביותר, בסדר, אבל זאת השאלה.

רוני קציר: אולי משרד הפנים יכול להציע פתרונות אחרים, בהתחשב על כל מה שנאמר בנוגע למערכת בצבא.

אהוד שילת: תודה.

אהוד שילת: מה הצעתכם, אהוד?

אהוד שילת: השר שלי כבר הביע עמדה בנוגע להצעת החוק הזאת.

אהוד שילת: אני לא מביע את עמדתי.

אהוד שילת: מה לגבי המכניזם?

אהוד שילת: לגבי איחוד מועדי הבחירות של המועצות האזוריות ושל הרשויות המקומיות – אלחם נגד זה בשיניים ובציפורניים.

אהוד שילת: זה לא יהיה בחירות, לא כאן ולא כאן.

אהוד שילת: אנחנו לא מסוגלים להשתלט על מערכת כזאת כשאלה שתי שיטות שונות, שני ארגונים שונים, שני חוקים שונים.

אהוד שילת: יהיה כאוס מוחלט.

אהוד שילת: מבחינתי זה לא יכול להיות.

אהוד שילת: לעניין הקלפי הזאת, דוגמת ירושלים וחיפה, אני אומר את האמת אף פעם לא אסתיר את זה: כלפי חוץ זה הצדק ייראה, אבל במהות דעתי היא שזאת אחיזת עיניים.

אהוד שילת: החיילים לא באים להצביע.

אהוד שילת: נכון שמהצד המשפטי ניתנה להם האפשרות; מבחינה מעשית זה לא דומה לבחירות הקודמות, שבהן הצביעו במחנות הצבא.

אהוד שילת: אבל מבחינת זכות זה בסדר.

אהוד שילת: אדוני עצמו אמר: ניתנה להם הזכות, הפשרות.

אהוד שילת: אם מנצלים את זה או לא זה עניין אחר.

אהוד שילת: גם בצבא אי-אפשר להכריח להצביע.

אהוד שילת: יש עוד עניין: בצבא מצביעים גם הרבה חיילים שאין להם זכות להצביע, תושבי מועצות אזוריות שמצביעים לרשויות המקומיות.

אהוד שילת: מה דוחף אותם?

אהוד שילת: כל החבר'ה הולכים, ולכן גם החיילים האלה מצביעים.

אהוד שילת: החיילים האלה לא מסתירים שהם גרים בקיבוץ ולא בעיר – אף-על-פי שהבחירות לעיריות.

אהוד שילת: המעטפה נפסלת עוד במיון בירושלים.

אהוד שילת: למה הוא הצביע?

אהוד שילת: כי עומדים בתור.

אהוד שילת: והמעטפות מאותרות ויוצאות.

איתי ויצמן: הניידת הרי הגיעה.

אהוד שילת: כלומר כשהקלפי ביחידה, עומדים בתור ומצביעים גם מי שלא צריכים להצביע; כשהקלפי ברשות המקומית, לא מבזבזים אפילו שתי דקות – לא עומדים בתור ומפסידים חמש דקות עם החברה או עם אמא.

אהוד שילת: במקרה כזה פחות מדי מצביעים.

אהוד שילת: אבל הזכות ניתנת.

אהוד שילת: לי אין התנגדת אישית שזאת תהיה הדרך: קלפיות מרוכזות ביישובים.

אהוד שילת: לא מוכרחה להיות קלפי אחת.

אהוד שילת: הרי כשהחייל הולך ליישוב שלו, הוא לא עובר דרך המועצה האזורית.

אהוד שילת: זה לא כמו בחיפה ובירושלים, שיש קלפי בתחנה המרכזית.

אהוד שילת: המועצות האזוריות פרוסות.

אהוד שילת: אפשר למצוא דרך שיהיו קלפיות כמה ימים קודם.

אהוד שילת: אם החייל יצביע, טוב, אם לא – הזכות ניתנה לו.

אהוד שילת: מהבחינה העקרונית אין לי בעיה עם זה.

אהוד שילת: מה עם מודל כמו ברשויות המקומיות: קלפיות מיוחדות לחיילים שייקבעו על-ידי שר הפנים לפי המלצת הרמטכ"ל?

אהוד שילת: כן, לזאת הכוונה.

אהוד שילת: קלפיות במקומות מסוימים.

אהוד שילת: אני חושב שהצבא לא בסדר.

אהוד שילת: כמה חיילים כאלה יש?

איתי ויצמן: 11,600 חיילים בבחירות של היום.

אהוד שילת: אני חושב שזה ממש לא בסדר.

אהוד שילת: לדעתי הגישה של הצבא קשה – ואני איש מערכת הביטחון; אני מקבל את זה בצורה קשה ולא חברית.

אהוד שילת: זה פשוט אגואיזם של הצבא.

אהוד שילת: מה זה?

אהוד שילת: אתם יודעים מה?

אהוד שילת: תנו פקודה למפקדים לשחרר את החיילים ליום חופשה ביום הזה.

אהוד שילת: לזה אני מוכן.

איתי ויצמן: זאת הפקודה שנתנו.

אהוד שילת: לא, זאת לא חופשה.

אהוד שילת: ואתה יודע שלא בהכרח.

איתי ויצמן: חופשה.

איתי ויצמן: כתוב במפורש.

אהוד שילת: בחוק שלי יהיה רשום יום חופשה.

אהוד שילת: ואז אהיה מוכן ללכת למשהו כמו שאהוד מעלה, אבל בחוק יהיה כתוב "יום חופשה": לצאת בבוקר ולחזור למחרת.

איתי ויצמן: כתוב: "רשאים לצאת ליום חופשה ביום הבחירות".

אהוד שילת: "רשאים".

איתי ויצמן: "יש לעשות מאמץ על מנת לאפשר..."

אהוד שילת: "לעשות מאמץ" זה רק לעשות מאמץ.

אהוד שילת: אבל אם זה יהיה בחוק שלי, זה יהיה כתוב בפקודה: יום חופשה.

אהוד שילת: אני לא יודע אם אפשר, יועצים משפטיים ינסחו לי את העניין הזה.

אהוד שילת: אפשר.

אהוד שילת: אפשר לסייג את זה.

אהוד שילת: הרי זה חל גם בבחירות לכנסת.

אהוד שילת: הרי מדובר באנשים, סוהרים, אנשים בשירות הביטחון הכללי – כמות ניכרת של אנשים, היום זה 11,000 איש, מחר זה יהיה 15,000 איש.

אהוד שילת: אתם אומרים שקשה לכם ומסובך לכם.

אהוד שילת: באמת הרצית הרצאה מלומדת, ואני חשבתי לנכון שבאמת אפשר לאחד את יום הבחירות הזה עם יום הבחירות ההוא.

אהוד שילת: אבל יש התנגדות חריפה של משרד הפנים ונימוקיו עמו.

אהוד שילת: אני יכול להיאבק גם בעניין הזה, אבל לא נראה לי הגיוני להקל על צה"ל.

אהוד שילת: אני הולך בקו של אדוני:

אהוד שילת: אפשר לחייב בחוק את הצבא לתת יום חופשה, אבל להשאיר בחוק פתח למקרים שהצבא לא יכול להתמודד עם זה.

אהוד שילת: אתן דוגמה מחוק הבחירות לכנסת.

אהוד שילת: כשקבעו בחוק הבחירות לכנסת את האפשרות להצביע בחוץ-לארץ לעובדי מדינה שעקב תפקידם נמצאים בחוץ-לארץ השאירו שם פתח לענייני ביטחון, ואדוני צריך להכיר את זה.

אהוד שילת: מישהו – נדמה לי שר הביטחון – יכול להורות לאנשים מסוימים שלא להצביע בחוץ-לארץ כדי לא לחשוף את זהותם לפני ועדת קלפי של אנשים שלנו.

אהוד שילת: כלומר פתחו את הזכות להצביע בחוץ-לארץ אבל יש בעיה, ואומרים לאנשים מסוימים שלא יזדהו בקלפי, שלא ישתמשו בזכותם.

אהוד שילת: זה עשוי בשכל.

אהוד שילת: החוק אומר: לכל אחד הזכות, ואפשר גם לכתוב שלכל אחד תהיה הזכות להשתחרר ליום חופשה; אבל יחד נחשוב על נוסח שלפיו הרמטכ"ל או שר הביטחון יוכל לקבוע שבמקרים מסוימים לא ישחררו חיילים פה ושם, כי זה פוגע או מסכן את החייל וכו'.

אהוד שילת: מר כהן, הפתרון של קלפיות מחוץ לבסיסים מקובל עליך?

בנימין כהן: יהיה מקובל עלינו כל פתרון שיידרש.

אהוד שילת: נציגת משרד המשפטים?

דלית דרור: מקובל.

רוני קציר: יכול להיות שהובנו לא נכון.

רוני קציר: האמירה היא לא שיש התנגדות של צה"ל מעצם העובדה שזה מטיל נטל על הצבא; אלא אנחנו חושבים שיש פתרונות נכונים יותר.

רוני קציר: יש 11,000 חיילים כאלה, צריך לזכור.

אהוד שילת: דין פרוטה כדין מאה.

אהוד שילת: אתה יודע את זה, אתה תושב בנימינה.

רוני קציר: אין ספק.

רוני קציר: אבל הפתרון שניתן להציע לאחדים הוא לא כמו הפתרון שניתן להציע לרבים.

אהוד שילת: אבל לא "רשאי".

אהוד שילת: אנחנו יודעים שמי שמנהל את הצבא ממש, אל"מ ויצמן, את הגדודים והפלוגות הם חבר'ה בני 20-28, לטוב ולרע.

אהוד שילת: אנחנו מפקידים את בנינו היקרים בידי צה"ל, גם אני הייתי כזה.

אהוד שילת: מונחת עליהם אחריות כבדה מאוד.

אהוד שילת: אתם מעבירים כאן לשיקול דעתו של קצין, שהוא בדרגת רס"ן או סרן, להחליט אם הזכות הדמוקרטית הזאת חשובה.

אהוד שילת: צריך הנחיה ברורה, עם סייג: אני בעד להשכיב חבר'ה במארב מול החזבאללה ולא לבחור בבחירות, אפילו בבחירות לכסת.

אהוד שילת: ביטחון ישראל קודם לכול.

אהוד שילת: אבל צריך פרמטרים שיאפשרו לחייל להגיע למפקד, לומר שהוא חבר במועצה אזורית ושהוא ביום חופש.

אהוד שילת: נקודה.

איתי ויצמן: אני מסכים לחלוטין.

איתי ויצמן: ההצעה הזאת בהחלט מקובלת.

איתי ויצמן: אני מציע להרחיב את אפשרויות ימי הבחירה ולא להשאיר את יום החופשה רק ביום הבחירה המרכזי.

איתי ויצמן: יש לשלב קלפיות מיוחדות ביישובים בימים שלפני כן עם קלפיות ביום הבחירות עצמו.

איתי ויצמן: רוב החיילים משרתים ביחידות עורפיות ובאופן טבעי יש להם אפשרות לצאת כל יום הביתה.

אהוד שילת: אגב, רוב החבר'ה מהמושבים ומהקיבוצים, שהם אנשי מועצות אזוריות, הם חבר'ה קרביים.

איתי ויצמן: אני מסכים, אבל בוא נשלב בין הדברים.

איתי ויצמן: הצבא ייתן לחיילים יום חופשה, באמת על-פי פקודה, כדי להצביע.

איתי ויצמן: אבל נעשה שילוב: נפתח את הקלפיות ביישובים גם כמה ימים לפני כן.

איתי ויצמן: וכך האפשרות לצאת ליום חופשה תתפרס על פני ארבעה או חמישה ימים.

אהוד שילת: עוד הערות?

רוני קציר: אני מבקש להעיר: גם אותנו זה הפתיע, בדקנו את המספר, אבל 2/3 מ-11,000 החיילים האלה משרתים ביחידות עורפיות.

אהוד שילת: נראה לי מוזר.

איריס סניטקוב: עו"ד דרור, אין בעיה שזה יהיה שילוב – גם ביום הבחירות?

דלית דרור: אין לי בעיה.

דלית דרור: אם הם יכולים לעמוד בזה לוגיסטית, ברור שנוח יותר לצבא לפרוס את השחרורים.

יחזקאל לביא: אם זה יהיה באותו יום בחירות כמו הבחירות האחרות, יש לנו בעיה.

אהוד שילת: לא.

אהוד שילת: זה בסדר.

אהוד שילת: אני מקבל את דעתו של מר כהן, ואני מוכן ללכת לקראת צה"ל בעניין הזה, אם יהיו המסמרות החד-משמעיים ולא רק "זכותו של המפקד", "תלך-תבוא", אלא בפקודה – עם סייגים.

רוני קציר: אפשר לעשות פקודה כללית בצבא שבימי בחירות תינתן הנחיה כזאת למפקדים.

רוני קציר: זה יפתור לנו את המצב בכלל.

אהוד שילת: אל"מ ויצמן ומר שילת, על מנת להקל עלינו ועליכם, כמה זמן אתם צריכים כדי להגיע לנוסח מסוכם?

איריס סניטקוב: זה ייעשה דרך הייעוץ המשפטי של הכנסת.

איריס סניטקוב: אבל כאן רוצים פקודה, שתחול על כל הבחירות בכלל.

אהוד שילת: אני רוצה את זה בחקיקה.

אהוד שילת: פקודות מטכ"ל לא שייכות לחוק.

אהוד שילת: נאמר כאן שתהיה פקודה בצבא, אבל זה יהיה בחוק.

אהוד שילת: אני לא מציע ללכת לפקודות מטכ"ל, כי צריך שנים כדי לשנות אותן.

אהוד שילת: לא.

אהוד שילת: יהיה חוק אחרי שיגיעו להסכמה – כמה זמן אתם צריכים, שלושה שבועות?

אהוד שילת: חודש.

אהוד שילת: אתן לכם חודש.

אהוד שילת: אני יודע שאתה גם שואף להחיל את מה שנקבע בבחירות הבאות למועצות האזוריות, אם אנחנו הולכים על הפרדה.

אהוד שילת: כי הבחירות לכנסת, הבאות, אולי יהיו מוקדמות, אבל על-פי דין צריכות להיות ב-2007.

אהוד שילת: אני קובע שהפרמטר המרכזי הוא הבחירות הבאות למועצות האזוריות, שתהיינה מתי שתהיינה.

יחזקאל לביא: הבחירות לכנסת מסודרות.

אהוד שילת: אני מניח שהבחירות האלה יהיו בעוד חמש שנים.

אהוד שילת: אבל את המומנטום הזה לא רוצה להפסיק.

אהוד שילת: אנחנו לא יודעים מתי הכנסת מתפזרת.

אהוד שילת: בתוך חודש.

אהוד שילת: בסדר.

אהוד שילת: מרכזות את העניין החברות המכובדות איריס סניטקוב ועו"ד מרים פרנקל-שור.

אהוד שילת: אני מבקש שמנהלת הוועדה תרשום שבעוד חודש ימים נתכנס.

אהוד שילת: קודם כול תדאגו שחבר הכנסת שטרן לא יהיה פה ואוכל לנהל את הישיבה – בצחוק.

דלית דרור: העיקרון הוא יום חופשה למי שלא קיבל חופשה בסוף השבוע?

אהוד שילת: אנחנו ננסח את זה.

אהוד שילת: העיקרון הוא לאפשר לחיילינו להצביע בחוק, בחקיקה, על-פי כל הפרמטרים האזרחיים הנאותים.

אהוד שילת: נביא את הסיכומים כהצעה ואנחנו נדון בה.

אהוד שילת: אראה את החומר לפני כן בוודאי.

אהוד שילת: אני קובע שבעוד חודש נתכנס כאן.

אהוד שילת: יש הערות נוספות?

אהוד שילת: אין.

אהוד שילת: אני מקיים הצבעה על העברת החוק לקריאה ראשונה: אושר פה אחד.