הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 42, 2004-01-20 11:00

איוב קרא: במסגרת הוועדה אנחנו עושים דיונים על כל מיני מגזרים וכל מיני מקומות שיש לנו מכתבים ופניות לבדוק מה קורה בהם בהקשר למלחמה בנגע הסמים.

איוב קרא: ראינו לנכון לקיים היום ישיבה בנושא הקיבוצים, כפי שהמליצו לנו, משום שחשוב מאוד לדעת מה קורה שם.

איוב קרא: בעבר עשינו ישיבות כמעט על כל המגזרים - המגזר הדתי, ההתיישבותי וכו', כל מגזר שיש לו נגיעה לסוגייה הזאת ראינו לנכון לקיים דיון בעניינו.

ציפורה וקס: אני יודעת שכל התוכניות, החל מבית ספר יסודי ועד סוף י"ב, התוכניות בתנועה הקיבוצית או בבתי הספר של המנהל לחינוך התיישבותי בתיכונים, זהות לכל התוכניות הקיימות בארץ באופן מלא, כשאני יכולה לראות משהו מעשיר יותר ומלא יותר, כאשר רוב בתי הספר של התנועה הקיבוצית משויכים למועצות אזוריות ושיתוף הרשות למלחמה בסמים באותן מועצות נותן עוד נופח ועוד היבטים בהתייחסות לכל הקהילה ולא רק לבתי הספר.

ציפורה וקס: יש לי את הדו"ח המסכם של השנה האחרונה - תשס"ג.

ציפורה וקס: כל בתי הספר הקיבוציים, לפחות בחתך הגילאים ז'-י"ב, נחשפים לתוכניות המניעה בכל הרמות, מעבר למפקחים ומדריכים ארציים יש צוותי הדרכה בבתי הספר, כמעט אין היום בית ספר בארץ שלא מלווה על ידי הדרכה ממוקדת לתחום מטעם היחידה לסמים של משרד החינוך, כשיש תוכניות רבות.

ציפורה וקס: חלק מתוכניות הדגל במשך שנים היא תוכנית עמיתים, שהיא תוכנית בשיתוף עם הרשות למלחמה בסמים, של הכשרת עמיתים צעירים כמנהיגי ומובילי דעה במסגרות החינוך שלהם, כשהם הופכים להיות חלק מסייע וראש שמוביל את ההטמעה של אותן תוכניות בבית הספר.

ציפורה וקס: תוכניות המניעה הן תוכניות על כל הרבדים - הן תוכניות של ידע, הן תוכניות חרדיות, הן תוכניות של בדיקת עמדות וערכים בכל מיני מצבי חיים והן תוכניות שנותנות גם חלק חווייתי.

ציפורה וקס: זו התייחסות מאוד מקיפה ומוכללת בכל מיני נגיעות ולא רק כהתרעה או כמלחמה.

ציפורה וקס: חשוב לי להדגיש ולציין שרוב תוכניות המניעה היום בבסיס הן תוכניות עם ראייה של מקדמי בריאות ולא רק על החלק הפתולוגי של הסמים, אלא איך בונים כוחות בריאים ואיך משתמשים בכוחות כדי להתמודד עם אותן דילמות כשהן עולות ומלובנות באמצעות התוכניות.

ציפורה וקס: גם התנועה הקיבוצית נחשפת באופן כמעט מלא לאותן תוכניות.

איוב קרא: אני רוצה לפנות למשטרה בקשר לפרשה בה היו מעורבים 63 נערים ממושבים וקיבוצים, אם תוכלי לתת לנו אינפורמציה על הנושא, מה המניעים ואיך מגיעים למצב כזה של פרשה כזו גדולה של בני טובים שנתפסים בעסקאות של סחר בנשק בתמורה לסמים.

יפעת שטיינברג: המשטרה מטפלת בנושא הסמים בכל מגזרי האוכלוסייה ובכל בני הנוער בכל מוסדות החינוך.

יפעת שטיינברג: הקיבוצים הם אחד המקומות בארץ שהמשטרה מטפלת גם בהם.

יפעת שטיינברג: כשמגיע מידע או כשיש איזושהי תלונה המשטרה נכנסת, במידת הצורך, ומבצעת פעילות.

יפעת שטיינברג: גם נחשפתם בדיונים של הוועדה לכל מיני פעילויות פנימיות כאלה ואחרות וגם בתוך התנועה הקיבוצית.

יפעת שטיינברג: אנחנו מכירים את הבעיה וכמה שהיא חריפה בקרב בני הנוער בקיבוצים.

יפעת שטיינברג: לגבי הפרשייה הספציפית עליה אתה מדבר אני לא מכירה אותה ספציפית, אני ברמה הארצית מאוד.

יפעת שטיינברג: איך בכלל הדברים האלה יכולים להתבצע זה לא שונה ממקומות אחרים, אני לא חושבת שתושבי הקיבוצים שונים מכל אוכלוסייה אחרת במדינה הזאת.

איוב קרא: בעיניי זה מלח הארץ.

איוב קרא: זה שקורים דברים כאלה, זה לא דבר שבשגרה.

יפעת שטיינברג: לצערנו הרב זה כבר כמעט שגרה.

איוב קרא: זו פרשה מזעזעת, זה לא דבר פשוט, את לא יכולה להגיד שזה כמו במוסררה או בחריסה, זה עולם אחר לגמרי.

יפעת שטיינברג: זה נכון שזה פוגע בכל מגזרי האוכלוסייה.

יפעת שטיינברג: האוכלוסייה הטובה לא נקייה מהדברים האלה היום בכל המקומות, בכל בתי הספר התיכוניים.

איוב קרא: אולי הרשות למלחמה בסמים תיתן לנו נתונים על הקיבוצים.

יעל נרדימון: אנחנו כל שש שנים עושים סקר בקיבוצים.

יעל נרדימון: המדענית הראשית שלנו, ד"ר רחל בר-המבורגר, מאמינה שמה שקורה בקיבוצים זה בעצם הסמן הימני של החברה.

יעל נרדימון: היה לנו סקר ב-92', אחרי זה ב-98' ועכשיו ב-2004 ד"ר בן עטר עושה את הסקר ותוך כחודשיים יהיו לנו תוצאות עדכניות לגבי מה שקורה היום.

יעל נרדימון: כרגע אין לנו את הנתונים, אנחנו לא יכולים לדבר על 2004, אבל אם אנחנו מסתכלים על הסקר של 98' וממה שאנחנו יודעים בשטח, ומיד אפרט, הייתה עלייה גדולה בשימוש בסמים בקיבוצים.

יעל נרדימון: אנחנו מדברים על גילאי 18 עד 30, שחלקם הגדול חזר מטיולים, היה לפני או אחרי טיול.

איוב קרא: האם השפעת הטיולים היא הגורם המרכזי?

יעל נרדימון: תראה, אנחנו לא חושבים שהשפעת הטיולים היא הגורם המרכזי כי ממה שאנחנו יודעים מהסקר, וגם הייתה כאן ישיבה בנושא המטיילים והתרמילאים, חלקם הגדול השתמש בסמים לפני שיצא מהארץ והיום, בשנת 2004, אנחנו יודעים שרובם כבר מגיעים לטיול כשיש להם ניסיון מספיק גדול בשימוש בסמים והם משפרים אותו בטיול.

יעל נרדימון: חלקם הגדול יחזור אחר כך לתפקד, הם באים מהאוניברסיטאות, ראינו את התמונה באוניברסיטאות בסקר של האוניברסיטאות, מדובר על 40%-35% של שימוש, כש-75% מתוכם השתמשו כבר קודם.

יעל נרדימון: כלומר, גם בצבא וגם לפני זה.

יעל נרדימון: יש כאן איזשהו מודל של חבר'ה שמשתמשים בסמים.

יעל נרדימון: ברמה הארצית אנחנו נמצאים ב-14 מועצות אזוריות, בהן יש גם קיבוצים ומושבים, אנחנו מקדישים הרבה מאוד עבודה לתופעה בקיבוצים.

יעל נרדימון: בקיבוצים יש גם את התופעה של חוקרים פרטיים, מעבר למשטרה.

יעל נרדימון: כלומר, יש כל מיני מודלים של עבודה, ואני מציעה שהרצל סיני, שהיה אחראי על התחום הזה במשך המון שנים ויש לו המון ידע, יסביר לנו דבר שמאוד חשוב שנבין - למה קורה התופעה הזאת.

יעל נרדימון: היום מתמודדים עם ההפרטה, קורים דברים בקיבוצים, זה לא מה שהיה לפני חמש שנים.

הרצל סיני: קודם כל, אני רוצה לציין שהתנועה הקיבוצית התארגנה לנושא מניעה, קיבלה את ההחלטה והכניסה את זה לביצוע כבר ב-1981, אז הוקם המדור לסמים שבנה מערך שלם של התארגנות ביישובים.

הרצל סיני: הכוונה היא שכמעט בכל יישוב הוקם צוות שנקרא "צוות סמים" או "ועדת סמים" והצוות הזה עסק בנושא של מניעה, הסברה ובתחום האכיפה.

הרצל סיני: באותו זמן נראה שהקיבוצים בונים את כל המערכת הזו כמערכת פנימית סגורה ולא משתפים את המשטרה, כיום המשטרה מאוד מעורבת בפעילויות האלה.

הרצל סיני: היו מקרים שבגלל היקף העבודה וסדר העדיפויות של המשטרה נעזרנו לא פעם בחוקרים פרטיים במטרה לחשוף ולגלות ואת המידע העברנו אחר כך לטיפול למשטרה.

הרצל סיני: ייאמר לשבחה של המשטרה שבשנים האחרונות הם הקימו יחידה שנקראת "נוער חשיפה" שכנראה גם האנשים שמשרתים ביחידות האלה הם משכמם ומעלה ויש לנו קשר הדוק עם המשטרה והיחידות האלה עובדות, רק אפשר לברך על הפעילות שלהם בנושא האכיפה, אבל זו די טיפה בים בהיקף של בעיית הסמים.

הרצל סיני: התופעה של השימוש בסמים, לפחות בהיבט של התנועה הקיבוצית, לא מתמקדת רק בעבודה עם בני הנוער אלא אנחנו יוצרים את הקישור לקהילה כולה.

הרצל סיני: הורים הם שותפים פעילים מאוד בתוכניות המניעה, גם הבית ספריות וגם החוץ בית ספריות.

הרצל סיני: יש לנו בעיה בתנועה הקיבוצית, שהיא לא רק בתנועה הקיבוצית אלא בכל הארץ, שקבוצת הגיל הדומיננטית היא קבוצת הגיל 18-30, שכשמדברים על תלמידים אנחנו מדברים על 11%, כשמדברים על סטודנטים בגיל הזה מדובר ב-30%, 27%, 35%.

הרצל סיני: זאת האוכלוסייה שאנחנו לא מצליחים להגיע אליה.

הרצל סיני: אנחנו ברשות ישבנו שעות איך לפצח איזשהו קוד בכדי שאפשר יהיה להגיע לאוכלוסייה הזו, שהיא האוכלוסייה בעלת הסיכון הגבוה ביותר וביישובים קטנים יש לה קשר מאוד הדוק לתלמידים ובני נוער.

איוב קרא: בגילאים 18 עד 30 בקרב לא סטודנטים מה ממוצע השימוש בסמים?

יעל נרדימון: זה משהו מחקרי.

יעל נרדימון: פה מדובר על 24%, היום יש יותר.

הרצל סיני: 27%.

איוב קרא: אבל זה סטודנטים 27%.

יעל נרדימון: לא, פה מדובר בסקר של הקיבוצים מ-98'.

איוב קרא: וכמה הממוצע הארצי?

יעל נרדימון: הממוצע הארצי אז באותם גילאים עמד על סביבות 9.5% אצל נשים ו-13.5% אצל גברים, כששם היה 24% ו-25%.

יעל נרדימון: כלומר, בקיבוצים היה הרבה יותר.

יעל נרדימון: לפי מה שאנחנו רואים פה מהנתונים של הסקר האחרון, של 2004-2003, הנתונים יותר גבוהים.

קריאה: למה אין סקרים עדכניים של 2002?

יעל נרדימון: לא עושים סקר כל שנה, זו עלות מאוד גבוהה.

יעל נרדימון: את הסקר הקיבוצי עושים כל 6 שנים.

יעל נרדימון: אז עשו ב-92', עשו ב-98' וב-2004 תוך חודש-חודשיים יהיו לנו תוצאות של הסקר הבא.

קריאה: אני חושב שהיה סקר סטודנטים.

יעל נרדימון: סקר גיאוקרטוגרפיה גדול היה ב-2001, הבא ב-2004.

יעל נרדימון: כל שלוש שנים עושים.

יעל נרדימון: זה הכל עניין של כסף.

הרצל סיני: אני חושב שההיקף של הקבוצה הבוגרת הזאת בתנועה הקיבוצית חופפת לגיל הסטודנטים, זה בערך אותו שיעור.

יעל נרדימון: כלומר, שהעלייה תהיה בכיוון ההוא.

הרצל סיני: כן.

הרצל סיני: לגבי הנושא של עבודה עם בני נוער, אנחנו מנסים, אבל צריך להבין שבנושא הזה של אכיפה ומניעה אין חוקים סלקטיביים - לצעירים חוק אחד, לבני נוער חוק שני - למרות שאנחנו חושבים שאנחנו יכולים להפעיל לחץ על בני נוער ותלמידים אבל באיזשהו מקום זה לא מדויק, הם יודעים יפה מאוד את התפקיד שלהם ואי אפשר להטיף לבני נוער מוסר כששלוש שנים מעליהם כולם יכולים "לחגוג", אם זה בערים ואם זה בקיבוצים.

הרצל סיני: כשמדברים על בתי ספר קיבוציים, אתן לדוגמה את אחד מבתי הספר, שם נעשית לאורך שנים עבודת מניעה מאוד יפה ומכובדת, והם יציגו את זה, גם בבתי הספר האזוריים שהם בתי ספר קיבוציים, בחלק גדול מאוד מבתי הספר פחות מ-50% מהתלמידים מקיבוצים כי בתי הספר פתוחים ליישובים קהילתיים, לערים, לעיירות פיתוח שנמצאות בסביבה, זאת אומרת זה לא נטו קיבוצים.

הרצל סיני: אמנם לבית הספר יש את האופי ואת הסגנון שמשתדלים לייחס אותו כבית ספר קיבוצי אבל האוכלוסייה שם גדולה מאוד.

הרצל סיני: קשה היום גם למקד.

הרצל סיני: צורת הבילוי של בני נוער ותרבות הפנאי שלהם משולבת.

הרצל סיני: ילדים של קיבוץ א' לא מתבודדים בקיבוץ, הם יוצאים לסביבה, לעיר הסמוכה, לפאבים הסמוכים, מבלים ונפגשים.

הרצל סיני: קשה היום מאוד לבודד ולייחד, למרות שביישוב הקהילתי עצמו נעשית עבודה מאוד יסודית בנושא מניעה והסברה, במיוחד בפעילות מטעם הרשות למלחמה בסמים שפועלים במסגרת המועצות האזוריות, שהן מאוד מעורבות, מאוד פעילות ומאוד משקיעות בנושא הזה.

הרצל סיני: אני חושב שזה אחד הכיוונים היותר טובים למעורבות של הקהילה וגם של המערכת המוניציפלית.

איוב קרא: איך היית מגדיר את העלייה הזאת?

איוב קרא: האם בגלל האופי העצמאי של הנוער והבוגרים או שזו מתירנות?

הרצל סיני: לא, יש כאן התפרקות כללית במוסד החברתי, בתפקיד ובמעמד של המשפחה.

הרצל סיני: היום, באמצעות הרשות, שמנו דגש גדול מאוד על להעביר חלק מאוד מהחשיבה והאחריות לתפקיד המשפחה ואני חושב שלא מספיק הושקע במישור הממלכתי בנושא הזה של תפקיד המשפחה, המעמד שלה, הקשר המשפחתי, השייכות המשפחתית, היכולת של ההורים לקיים את הדיאלוג עם הבנים שלהם.

הרצל סיני: אלה דברים שלכאורה נראים מאוד פשוטים אבל כשאתה נתקל במציאות מתברר שההורים לא מסוגלים אפילו לתקשר עם הילדים שלהם.

הרצל סיני: הם אומרים להם, הם מכתיבים להם, אבל הם לא שומעים אותם ולא מקשיבים להם ואחר כך מחפשים את זה על הקירות.

הרצל סיני: כשאתה רוצה להציג את הבעיה קל מאוד להציג, כשמדברים על תופעת השימוש בסמים היא בעיה חברתית, אבל במקום להקדיש הרבה מאוד מחשבה ומשאבים על מנת להתמודד עם הגישה החינוכית החברתית הרבה פעמים יותר קל לחפש את העציצים של המריחואנה.

הרצל סיני: זה לא הכיוון.

הרצל סיני: זה גם, אבל זה לא הכיוון היחיד.

איוב קרא: איך מקבלים את התופעה הזאת בקיבוץ?

הרצל סיני: כשאנחנו הקמנו ב-81' את המדור יצאנו במין אמרה: "סמים וקיבוץ לא הולכים ביחד".

הרצל סיני: כיום כולם לוקחים דוגמה ממשלת שוודיה שהצליחה ליצור איזשהו תהליך שמתגבר על תופעת השימוש בסמים.

הרצל סיני: הם כאילו העתיקו מאתנו את הסיסמה שיצרנו ב-81', "סמים וקיבוץ לא הולכים ביחד", שם זה "סמים ושוודיה לא הולכים ביחד".

איוב קרא: ומה אחוז המעשנים בשוודיה?

יעל נרדימון: הם מדווחים על סביבות 7%-8%.

איוב קרא: זו ירידה.

יעל נרדימון: זו ירידה גדולה, היו להם 26%-30%.

הרצל סיני: אבל מה שיש לשוודיה ואין לנו זה את צורת האכיפה שבשוודיה היא כמעט טוטאלית.

איוב קרא: מה בדיוק היה בשוודיה?

הרצל סיני: היא הייתה בשוודיה, היא יכולה לספר לכם.

יעל נרדימון: אני הייתי בשוודיה אצל השגריר מזאל.

יעל נרדימון: מה שהם הראו שם שלפני כ-6-7 שנים היה אחוז שימוש בסמים אצל בני נוער בסביבות 27%-28% והם החליטו להתחיל לחוקק חוקים.

יעל נרדימון: בתור התחלה הפסיקו למכור סיגריות לילדים מתחת לגיל 18, אין כזה דבר שקטין יכול להיכנס לסופר ולקחת סיגריות.

יעל נרדימון: שתייה מתחת לגיל 20.

יעל נרדימון: כלומר, החוקים היו מאוד ברורים.

איוב קרא: מה זאת אומרת?

יעל נרדימון: היום הנכדה שלי, שהיא בת 4, יכולה להיכנס לסופר ולצאת עם שישיית משקאות חריפים, מה שהיא תרצה.

יעל נרדימון: אין אצלם כזה דבר.

יעל נרדימון: ראשית, לא מוכרים משקאות חריפים בסופרים.

איוב קרא: עד גיל 20?

יעל נרדימון: עד גיל 20, רק עם תעודת זהות.

יעל נרדימון: אנחנו ראינו את זה.

יעל נרדימון: כמו שאצלנו בודקים תיקים, אם יש לך משהו בתיק, אקדח או דבר כזה, שם בודקים תעודות.

יעל נרדימון: אתה נכנס לסופר, מה שאתה לא קונה אתה מציג תעודה.

איוב קרא: זאת אומרת, לא נכנסים בכלל לסופר אנשים מחת לגיל 20?

יעל נרדימון: יכולים לקנות לחם אבל ברגע שאתה עומד בקופה אתה מציג תעודה.

יעל נרדימון: דבר נוסף שהם עשו הוא במועדוני הנוער - בכל המועדונים עד גיל 20 אסור.

יעל נרדימון: זה לא כמו שאצלנו אסור לקנות אסור זה.

יעל נרדימון: אין! אתה הולך למועדוני בילוי עד גיל 20 והם אוכפים את זה.

יעל נרדימון: הם בודקים תעודות.

יעל נרדימון: אנחנו נכנסנו לאיזשהו מקום, ישבנו מהצד כמה שעות וראינו.

יעל נרדימון: אף אחד לא נכנס למקום בלי תעודת זהות ואין שתייה.

הרצל סיני: מעבר לאיסור השתייה יש איסור כניסה לנוער עד גיל 20.

יעל נרדימון: נכון, במקומות שיש גם מבוגרים יש את ההבחנה וההפרדה.

יעל נרדימון: מה שהם עשו מאוד יפה, גם בנושא הסמים, הם עשו קמפיינים בצורה מאוד מסיבית אבל בדיבור ישיר להורים, כמו שאנחנו עשינו.

יעל נרדימון: "האם אתה יודע איפה הילד שלך נמצא?

יעל נרדימון: איפה הוא היה אתמול בלילה?

יעל נרדימון: " זה טרטר להם בראש כל היום, "איפה הילדים שלך מבלים?

יעל נרדימון: מה הם עושים?

יעל נרדימון: אתה לא יודע על מה לדבר עם הילד שלך?

יעל נרדימון: " שלחו אגרות להורים על נושאים שונים, החל מאלכוהול, עישון סמים, עישון סיגריות וההורים הפכו להיות קבוצות פעילות.

יעל נרדימון: יש להם משהו דומה למתאמים, משהו מסוג אחר, אבל הם רתמו את הקהילה.

יעל נרדימון: הכי משמעותיים בקהילה בשוודיה הן הקופאיות ועובדי המסעדות, כולם עברו הכשרות וכל הקהילה יחד נרתמת.

יעל נרדימון: כשזה עובד ברמה קהילתית ואתה מצליח לפתח איזשהו משהו אז יש לזה סיכוי.

יעל נרדימון: אם אנחנו אומרים לו ומפרסמים פרסומת ואחר כך עושים דברים אחרת אין לנו שום סיכוי להצליח.

יעל נרדימון: זה צריך לבוא מלמעלה, מראש הממשלה.

יעל נרדימון: אצלם הייתה אמירה מלמעלה ואכפו את זה.

יעל נרדימון: כמו שאמר הרצל, זרועות האכיפה מפותחות.

יעל נרדימון: אצלנו הבעיה שלא אוכפים.

יעל נרדימון: החוק ישנו, אנחנו לא מפעילים אותו.

נסים זאב: מה שמעניין שרצו להילחם בנגע הסמים ובאו ומנעו גם מכירת סיגריות.

נסים זאב: ברמה המקצועית יש קשר בין סיגריות וסמים?

נסים זאב: אומרים שאין קשר בין סיגריות לסמים אך בשוודיה התחילו עם סיגריות.

יעל נרדימון: גם אצלנו מערכת החינוך מדברת בעצם על חינוך לבריאות, לא להגיד לילד כל הזמן: "זה לא, זה לא, זה לא" אלא מה כן טוב לך.

יעל נרדימון: אם אתה מחנך מגיל מאוד צעיר, מהגן, על כל הנושא של עישון, על הכנסת חומרים אסורים לגוף, בקטע של בריאות ולא בקטע של "נו נו נו" וכל היום הענשות אז יש סיכוי שכשהוא יעמוד בפני הסמים הוא יבין שזה יעשה לו נזק.

יעל נרדימון: להרתיע אנשים ולהגיד להם כל הזמן "זה אסור, זה אסור" זה לא עובד, זה עובר להם פה.

יעל נרדימון: חינוך לבריאות.

נסים זאב: הייתה לי איזושהי שיחה בעקבותיה חשבתי על רעיון להצעת חוק, שעניין של שידול לסמים, צריך להחיל את זה על גילאים קצת יותר מבוגרים, מעל 18, 22 לפחות.

נסים זאב: עכשיו את בעצם אומרת לי שבשוודיה יש עד גיל 20 איסור כניסה.

יעל נרדימון: זה על משקאות.

יעל נרדימון: מכירת סיגריות עד גיל 18 ואתה רואה שהם לא מעשנים אצלם.

נסים זאב: מה לגבי סמים?

יעל נרדימון: אצלם החוק מאוד ברור, יש אכיפה, בבתי הספר יש בדיקות שתן ולא מפחדים מזה.

יעל נרדימון: אומרים שאם ילד משתמש ויש חשד שולחים אותו לעשות בדיקות שתן ואם הוא לא ממשיך טיפול אחרי זה יש ענישה והוא חוזר לבית משפט.

יעל נרדימון: החוקים אצלם מאוד ברורים.

יעל נרדימון: בנושא של סמים הם לא מוותרים, הם עושים בדיקות בבתי הספר.

נסים זאב: אני שואל לעניין השידול לסמים.

יעל נרדימון: למה אתה קורא שידול?

נסים זאב: הכוונה שיש מישהו חיצוני שנכנס לבתי הספר, כשמדובר בתלמידים מעל גיל 18.

יעל נרדימון: אתה מדבר על הסוחרים, לא על הילדים שנמצאים בבית הספר.

נסים זאב: כן.

יעל נרדימון: בדרך כלל אין פה שידול.

יעל נרדימון: מה, משדלים את הילדים?

יעל נרדימון: הרי הם מתחילים להשתמש בינם לבין עצמם, חבר נותן לחבר ואחר כך הם מחפשים את הסוחרים.

יעל נרדימון: להגיד שמישהו משדל אותם ומישהו מכריח ילדים להשתמש?

יעל נרדימון: זה לא המצב.

יעל נרדימון: השימוש בסמים בגיל צעיר הוא בדרך כלל שימוש חברתי, הם משתמשים במסיבות, הם עושים קומבינות וקונים ביחד.

יעל נרדימון: הלוואי שהיו משדלים אותם וזו הייתה הבעיה שלנו.

יעל נרדימון: הם מגיעים לבד לסוחרים.

יעל נרדימון: אני יודעת שביישוב שלנו, בכוכב יאיר, הם מסתובבים בטירה, טייבה, וקונים סמים, אף אחד לא משדל אותם.

יעל נרדימון: הם גם מוכרים לכל הסביבה אחר כך.

ציפורה וקס: אני מעריכה שהשאלה שלך הייתה האם אכיפה חוקית לגבי אלה שנמצאים ליד בני הנעורים תוכל להפחית את הנגע.

נסים זאב: גם.

נסים זאב: זו תוצאה.

נסים זאב: אני דיברתי עם אנשים שעישנו סמים בעבר והם טוענים שהעניין של הפיתיון והריגושים זה גם מעל גיל 18.

נסים זאב: כלומר, מבחינתם החוק צריך להחמיר לאו דווקא עד גיל 18, גם בגיל 20-22.

נסים זאב: עדיין אותו נוער צעיר מכדי לבוא ולומר שההחלטה נתונה בידו.

נסים זאב: כלומר, שגם מכירת סמים לנוער בן 19 ו-20 תהיה חמורה לא פחות מאשר לנער בן 14 ו-15.

ציפורה וקס: לשם מה?

ציפורה וקס: לחזק את האכיפה החוקית?

נסים זאב: כן.

נסים זאב: בנושא של מכירת סמים או שידול.

ציפורה וקס: מכירת סמים או שידול לכיוון שימוש בסמים?

נסים זאב: כן.

נסים זאב: היא דיברה על עד גיל 20 ואז חשבתי על זה.

ציפורה וקס: לחזק את השלב הזה.

נסים זאב: כן.

ציפורה וקס: גם יעל אמרה, ואני מחזקת את מה שאמרתי פה קודם, שרוב ההתייחסות בשנים הצעירות יותר, אני לא מדברת כרגע על גיל 18 ואילך, היא בעיניי התייחסות הרבה יותר ערכית ומשמעותית מבחינת: "אני אדע, אני אבין ובצומת של השידול משהו ינצנץ לי בחשיבה איזה סוג של בחירה אני עושה".

יעל נרדימון: 'עצור בטרם תעבור'.

ציפורה וקס: איזה סוג של בחירה אני עושה במפגש עם אותו משדל, כדבריך.

ציפורה וקס: התוכניות אכן מושתתות על זה.

ציפורה וקס: אני, כאדם מתבגר, מחזק את הכוחות שבי באותם צמתים.

ציפורה וקס: זה היום הדגש המאוד חזק של התוכניות שבשיתוף עם הרשות מועברות בכל מערכות החינוך.

ציפורה וקס: בשנים האחרונות הגילאים ירדו לגילאים יותר צעירים.

ציפורה וקס: בימים אלה יוצאת גם תוכנית חדשה לחלוטין לגילאים בוגרים, גילאי י'-י"א, תוכנית הנקראת "משמעות", שהבסיס שלה היא המשמעות של החיים שלך בכל תהליכי הבחירה שאתה עושה, כולל בנושא של סמים, דרך היבטים פילוסופיים, היבטים ערכיים ובדיקת דילמות.

ציפורה וקס: אחת המחשבות בבניית תוכנית לחתך הגילאים הזה הייתה בעקבות מחקר לפיו אחוז המשתמשים בסמים בגילאים שנחשפו לתוכניות בבית הספר, כשהדגש על גיל צעיר יותר, ירד במעט ועלה באותם גילאים של י"א-י"ב, שבעצם לחתך הגיל הזה בבית הספר לא היו התוכניות המרכזיות של התוכניות החינוכיות שלהם בבית הספר, היה יותר הכנה לצה"ל, זהות יהודית ואלכוהול ונהיגה, שגם זו תוכנית מניעה אבל בדגש על שימוש נכון באלכוהול.

ציפורה וקס: היום התוכנית היא עם דגש אחר, זה לא "אל תשמש" אלא "השתמש בתבונה".

ציפורה וקס: זה מה שהיה בגילאים המעט יותר גבוהים, אבל גם צריך לזכור שרוב החבר'ה מעל גיל 18 נמצאים בצה"ל וצה"ל לא מתפשר.

ציפורה וקס: אני יושבת בוועדות סמים צה"ליות והם אומרים שאותו בחור, כשהוא בן 18, אם תופסים אותו בצה"ל משתמש, סוחר וכו' הענישה מאוד ברורה, זה כלא וזורקים אותו מהצבא אם הוא השתמש מעל 4-5 פעמים.

ציפורה וקס: אותו אחד, אם הוא היה באזרחי ומשטרת ישראל הייתה תופסת אותו, היו אומרים: "אוקיי, מאה אחוז, חמוד", והם גם אומרים את זה, אומרים "למה לא נשנה את החוק?

ציפורה וקס: " אבל ההחלטה בצה"ל היא לא לשנות את החקיקה למרות השוני בין האזרחות לבין צה"ל.

ציפורה וקס: בצה"ל החקיקה מאוד ברורה.

איוב קרא: מי רוצה לשנות את החוק?

איוב קרא: צה"ל?

ציפורה וקס: לא, באו פרקליטים לצה"ל ואמרו: "איך יכול להיות שבאזרחות על אותו דבר יש הקלת ראש ובצה"ל הוא נזרק מהצבא, יושב בכלא וכו'".

ציפורה וקס: אז אמר ראש אכ"א שצה"ל לא יכול להרשות לעצמו להקל ראש כי מדובר פה בחיי אדם.

ציפורה וקס: אבל מה, חיי אדם זה גם אותם משתמשים בגיל 18 שנוהגים בכביש.

איוב קרא: היו מקרים שהיה ניסיון לגדל סמים בקיבוצים?

הרצל סיני: הרבה.

הרצל סיני: כל כך קל לגדל את זה! זה צמח דו-מיני שמרבה את עצמו ואין מקום שיש בו אדמה ומים שלא מגדלים בו.

הרצל סיני: המריחואנה מאוד משובחת כי כנראה שבתהליך גנטי הצליחו להשביח את הזרעים כך שאחוז החומר הפעיל הוא לא מה שהיה פעם 2% אלא למעלה מ-25%.

הרצל סיני: לכן אתה רואה שמוציאים מריחואנה, כמעט ולא מבריחים חשיש.

הרצל סיני: את המריחואנה קל לגדל.

איוב קרא: זה פופולרי לגדל בקיבוצים מריחואנה?

הרצל סיני: להגיע לחשיש זה לא קל.

הרצל סיני: למה בקיבוצים?

הרצל סיני: ובערים לא?

הרצל סיני: איפה שיש עציץ ומים אפשר לגדל.

קריאה: יש בחצר משטרת כפר סבא.

הרצל סיני: לא צריך קיבוץ בשביל זה.

הרצל סיני: מגדלים את המריחואנה, החבר'ה יודעים יפה מאוד לייבש את זה.

איוב קרא: חשיש לא?

הרצל סיני: לא, חשיש זה סיפור.

קריאה: סליחה, זה אותו חומר, זה אותו צמח, אבל לגבי חשיש זה עיבוד אחר.

הרצל סיני: אתה צריך לגדל את החשיש לממדים של עץ כדי שהוא יפתח תפרחות ואז השרף של התפרחת הוא החשיש.

הרצל סיני: המריחואנה זה העלים והגבעולים, אתה יכול לגדל עציץ ויש לך כבר עלים.

הרצל סיני: החבר'ה מאוד מתוחכמים.

הרצל סיני: לא צריך לייבש את זה כמו טבק, החבר'ה מייבשים את זה בפריזר, מייבשים את זה במיקרוגל, בקלות, ושמים את העלים האלה בקופסת גפרורים.

קריאה: תן את הרצפטים.

איוב קרא: אתה יכול לקנות ספר בסטימצקי.

קריאה: אפשר להיכנס לאינטרנט, זה מאוד פשוט.

הרצל סיני: קופסת גפרורים נמכרת בין בני הנוער ב-50-60 שקל וכמות העלים בקופסה הזו היא בערך 15 גרם כי עד 15 גרם אם המשטרה תופסת אותם זה שימוש עצמי ולא סחר, והם יודעים את זה.

הרצל סיני: סחר זה הפצת סם.

הרצל סיני: ההתייחסות היא שונה כי מעל 15 גרם זו כבר עבירת פשע, זה חוק חמור כמו רצח ואונס.

הרצל סיני: כך מתייחסים לזה בחוק, השאלה איך בתי המשפט מתייחסים לזה.

הרצל סיני: כשאתה מדבר על בני נוער, הם שומעים את ההרצאות של המשטרה, הם יודעים עד איזה גיל הם מוגנים, את כל הדברים האלה הם יודעים טוב מאוד, והם יודעים שאם יתפסו אותם עם קופסת גפרורים עם 10 גרם זה לא נורא.

הרצל סיני: אי אפשר לומר שמגדלים רק בקיבוצים היות שקיבוצים יושבים על אדמה.

איוב קרא: זה נוח שם כי זה יותר מקום.

הרצל סיני: זה גם נוח בעציץ בגינה מאחורי הבית או בתוך הבית.

קריאה: זה גם היה נוח באיילון.

הרצל סיני: נכון.

קריאה: גם פה בכניסה לירושלים.

הרצל סיני: בכניסה לרחוב תל-אביב מישהו שתל יפה מאוד בעציצי הכניסה.

איוב קרא: יש לך נתונים בתק"ם כמה נוער נעצר על עבירות סמים?

הרצל סיני: לא בתק"ם אבל בדרך כלל זה מדווח למשטרה ואתה יכול לקבל את זה דרכם הרבה יותר מדויק.

יפעת שטיינברג: אין לנו נתונים מגזריים בכלל.

הרצל סיני: יש לתחנות המשטרה.

הרצל סיני: פעם באזור בית שאן קראו לנו ואמרו: "תסתכלו איזה תמונה.

הרצל סיני: אצלכם בקיבוצים מלא סמים ועפולה ובית-שאן נקי".

הרצל סיני: כלומר, על כל בעיות הסמים שהיו בקיבוצים התלוננו והודענו למשטרה וזה נרשם.

הרצל סיני: אף אחד לא בדק, לא בבית-שאן, לא בעפולה, וודאי שאף אחד לא הגיש תלונה.

הרצל סיני: המחשב הוציא דף נקי.

הרצל סיני: זה בהחלט לא קנה מידה.

איוב קרא: יש איזשהו סקר על הקשר בין סמים לתאונות דרכים?

קריאה: נעשה עכשיו מחקר באוניברסיטת באר שבע על השפעת סמים.

יגאל גז: שמי יגאל גז, מנהל כללי של ביה"ס הר וגיא בקיבוץ דפנה.

יגאל גז: אני גר במטולה.

יגאל גז: לנו אין נתונים על העניין הזה בבית הספר אבל בתפיסה אנחנו בעיקר עוסקים בכיוון של התמודדות עם מצבי לחץ.

איוב קרא: זה בית ספר רגיל?

יגאל גז: זה בית ספר אזורי שמשרת נוער מ-14 קיבוצים, משתי מושבות גדולות וממטולה.

יגאל גז: ההתפלגות פחות או יותר היא 50% קיבוצים, 50% לא, תחת מועצה אזורית דוד עליון.

יגאל גז: שאלת על נושא הקשר לתאונות הדרכים וכל פעם שאנחנו מעלים את השאלה איך אנחנו מתמודדים עם בני הנוער.

יגאל גז: עיקר העיסוק שלנו בסוגייה הוא התמודדות עם מצבי לחץ, מה מוביל נער בן 14-15-16 להגיד כן לאלכוהול.

איוב קרא: מה הגיל הכי מוקדם שנתקלתם בו בשימוש בסמים?

יגאל גז: כיתה ד'.

קריאה: אנחנו נתקלנו גם בגיל 9.

איוב קרא: איפה?

איוב קרא: בקיבוץ?

קריאה: בקיבוץ, אבל זה דווקא לא היה בן קיבוץ.

קריאה: גם בקיבוץ יש, אין ספק.

יגאל גז: בתפיסה אנחנו משתדלים לעסוק בתוכניות שעיקרן סדנאות עבודה של נוער איך להתמודד עם מצבי לחץ וזה יכול ללכת לכיוון של האלכוהול באותה מידה כמו שזה יכול ללכת לכיוון של סמים וכמו שזה יכול ללכת להחלטה לא נכונה של נער בכיתה י"א שקיבל את רשיון הנהיגה שלו, ואפשר לראות את הקשר בין הדברים האלה.

איוב קרא: יש הגבלה על עישון בקיבוצים לגיל מסוים?

יגאל גז: בבית הספר שלנו אסור לעשן, מן הסתם.

איוב קרא: עד י"ב?

יגאל גז: עד י"ב.

קריאה: ואין מחששות ודברים כאלה?

קריאה: פינת עישון?

איוב קרא: ובתוך הקיבוץ מדליקים סיגריות?

יגאל גז: למיטב ידיעתי, מהבחינה הזאת אין היום כל כך הבדלים בין הקיבוץ למושב ולעיר.

יגאל גז: לעיתים אני נתקל בנוער שבא ואומר לי: "אבל ההורים שלי מרשים לי לעשן, אתה לא מרשה לי לעשן?"

קריאה: שיעשן בבית.

יגאל גז: נכון.

איוב קרא: זו שאלה עקרונית.

איוב קרא: בפנימייה, למשל.

יגאל גז: רמי היה אומר "דג שמן תפסתי" כשהיה רואה נער מעשן בפנימייה.

איוב קרא: היו רצים אחרי כל המעשנים.

איוב קרא: בדרך כלל קיבוצניקים אז לא עישנו בכלל, עד כמה שאני זוכר.

יגאל גז: קשה לי להעריך את זה.

יגאל גז: לפנימייה הגיעו גם חבר'ה לא מקיבוצים, אני הגעתי מחיפה.

איוב קרא: במחזור שלי לא עישנו בקיבוץ, אפילו סיגריות רגילות.

יגאל גז: בין הנושאים שעלו כאן, הנושא הזה של גידול ושימוש, אני לא יודע אם יש לו איזשהן אסמכתאות בסטטיסטיקה, אני חושב שיש גידול בחשיפה.

יגאל גז: ניהלתי שיחה עם מפקד היחידה של נוער חשיפה והוא אומר שבשנים האחרונות חל גידול של 25% בחשיפה.

יפעת שטיינברג: סמים זו עבירת חשיפה.

קריאה: זה לא שמישהו בא לדווח.

יפעת שטיינברג: כן.

יפעת שטיינברג: הנתונים המשטרתיים תמיד מראים על הפעילות ולא על היקף התופעה.

יפעת שטיינברג: זה לא שאני לא אומרת שאין עלייה או שהמצב לא חמור אבל הנתונים האלה הם לא האינדיקציה אם יש עלייה או יש ירידה.

יפעת שטיינברג: אם המשטרה היום תחליט לעבוד על בית ספר איקס באותו רגע יהיו הרבה יותר תיקים באות בית ספר, מחר היא תעבור לבית ספר אחר, באותו בית ספר שהיו בו הרבה תיקים לא יהיו תיקים בכלל.

יפעת שטיינברג: זה לא אומר שהתופעה יורדת או עולה.

איוב קרא: האם בבית הספר שלכם היו הרחקות של תלמידים כתוצאה משימוש?

יגאל גז: כדוגמת הכתבה שציטטת מתוכה, למיטב ידיעתי התחלנו את השנה עם איזשהן אמירות של תלמידים, ובדרך כלל הנוער שלא נוגע מציק לו, אני מאמין שזה פרי תוצאה של חינוך.

יגאל גז: זה מציק להם והם מעלים את זה לשטח לא בצורה שמית - "פלוני משתמש" - אלא הם מוצאים את הדרך להאיר את עינינו לכך שתחת עינינו הפקוחות קורים דברים, ולא בהכרח במסגרת בית הספר.

איוב קרא: אתמול העידו על זה פה תלמידים.

יגאל גז: על אמירות כאלה כמובן שאי אפשר לעבור לסדר היום ושואלים מה עושים ברמה של חשיפה והתמודדות מחד ומאידך פנייה לאנשים שמקצועם לחקור.

יגאל גז: כאן הטריגר לחקירה הייתה פנייה של בית הספר בעקבות חשדות שהועלו על ידי מספר תלמידים.

איוב קרא: זה בבית הספר שלכם?

יגאל גז: בית הספר שלנו מוזכר, לצערי, כאילו הסיפור הוא נחלתנו.

הרצל סיני: כי פשוט הזמינו אתכם פעמיים בשני מקרים נפרדים לוועדת הסמים של הכנסת.

יגאל גז: אני לא חושב שזה קשור לכתבה.

הרצל סיני: לא, לא.

איוב קרא: בכלל לא.

איוב קרא: אני נכנסתי לעניין הפרשה הזאת שקצת הייתה בחדשות בתקופה האחרונה אז רציתי לדעת אם אתה יודע יותר פרטים.

יגאל גז: בהחלט, מאוד מעניין אותי מה קורה במגרש שלנו, קודם כל, ובהחלט מעניין אותי מה קורה במדינה, כל זמן הוא זמן נכון לשאול אם אנחנו עושים טוב ואם אנחנו צריכים לשפר או לשנות.

יגאל גז: אני יכול להגיד שבעיניי הקשר מתחיל עוד לפני הסם.

יגאל גז: אני יודע על איזושהי תופעה של מסיבות אזוריות עם אלכוהול.

יגאל גז: רציתי לדעת כמה בקלות הנוער יכול להשיג את האלכוהול, לאו דווקא בקיבוצים, ומתברר שבאפס מאמץ.

קריאה: בקלות רבה.

קריאה: גם עישון.

יגאל גז: כבית חינוך אנחנו יכולים לעסוק בעיקר בהתמודדות עם מצבי לחץ ולהשכיל לרוחב את הנוער שלא נגע בעיקר ולהשפיע על חינוך.

יגאל גז: במידה רבה ה"תיק" או הצורך להתמודד עם התופעה חייב להיות קודם כל של המשפחות ומידת הידע שנמצא במשפחות, לתדהמתי, הוא מאוד מאוד נמוך.

יגאל גז: יש מידה רבה של הכחשה, ברגע שחקירה מוצאת ועולה מקרה התגובות ששומעים מהציבור המאוד קרוב לתלמידים מדהימות בחוסר הידע שיש בתוך הבתים.

איוב קרא: היום עדיין ישנים באופן עצמאי בקיבוצים, נכון?

יגאל גז: בהחלט לא.

יגאל גז: היום הקיבוצים מופרטים בעיקר בסביבתנו וחיים במסגרת של משפחה.

איוב קרא: עכשיו הם ישנים במסגרת המשפחה?

יגאל גז: כל נער בביתו, עם הוריו.

איוב קרא: זה טוב.

יגאל גז: אני יכול לספר שגם בסיפור האחרון שפורסם, ממידע שהגיע ממפקד החקירה, מדובר בנוער שבית המשפט אישר כניסה לבתיהם ועשה חיפוש בבתיהם.

איוב קרא: וההורים נמצאים בתוך הבית?

יגאל גז: כן.

יגאל גז: והם לא ידעו.

יגאל גז: בדרך כלל לא יודעים.

יגאל גז: מדובר, באופן רחב, מקרית שמונה, חצור, ראש פינה, קיבוצים, כולנו כמקשה אחת.

איוב קרא: יש הרבה עצורים בפרשה?

יגאל גז: למיטב ידיעתי לא היה עצור אחד.

יגאל גז: מתלמידי אף אחד לא נעצר.

יגאל גז: היה תלמיד אחד במעצר בית.

יגאל גז: נפתחו להם תיקי אי תביעה (א"ת).

איוב קרא: איך הם מתקבלים אחרי שחוזרים מחקירה כזאת?

איוב קרא: מה התגובות?

יגאל גז: בסיטואציה של החקירה בית הספר הוא לא חלק מהחקירה.

יגאל גז: מתי ביתה ספר מקבל באופן מסודר מידע?

יגאל גז: מרגע שהחקירה הסתיימה, לנער נפתח תיק אי תביעה, הוצמד אליו קצין מבחן ובמסגרת השיקולים שקצין המבחן, מוסדות הרווחה והמועצות מנהלים הם שואלים מה מקום בית הספר כאן ובמידת הצורך מעבירים את המידע הזה.

יגאל גז: זאת אומרת, באופן מסודר מידע אין.

יגאל גז: היכולת לבצע טיפול פרטני עם נער או נערה שנתפסו יכולה לקרות רק אחרי שהמידע מגיע באופן מסודר, או מהמשטרה או מההורים.

יגאל גז: הייתה לי סיטואציה של פנייה של הורה, אז כמובן יש את פסיכולוגית בית הספר בייעוץ וליווי ושאלה עם מה הנער רוצה להתמודד ברמה של מה אומרים האחרים ומה רמת הידע שנמצאת אצל האחרים.

יגאל גז: מעט מאוד המידע שנמצא באופן מסודר ורשמי על העניין.

ציפורה וקס: אני רוצה טיפה להרחיב את העניין.

ציפורה וקס: השאלה שלך הייתה על הנושא של הרחקה בעקבות חקירה או בעקבות תפיסה או בעקבות חשד.

ציפורה וקס: על פי חוזר מנכ"ל של ספר החוקים של מערכת החינוך אסורה הרחקה של תלמיד החשוד בשימוש בסמים.

איוב קרא: אני מכיר את עמדתה של המנכ"לית בנושא.

ציפורה וקס: לעיתים זה לא מקל על המערכת אבל זה ספר החוקים שלנו, שיש בו הרבה מן הרציונל של מי ימשיך לטפל בילד אם הוא הורחק מבית הספר והיה איזשהו ריכוך של החוק הזה שבית הספר רשאי להמשיך ללוות תלמיד גם כשהוא נמצא במהלך של חקירה משטרתית, מה שבעבר היה אסור מטעמי זיהום חקירה.

ציפורה וקס: היום בית הספר רשאי, ויש אנשים המוכשרים במערכות החינוך, לטפל גם ברמה הזאת של המניעה בבתי הספר.

איוב קרא: מעבר לחקירה המשטרה לא יכולה לעשות שום דבר?

ציפורה וקס: אחד הדברים שבתוכניות ובליווי של המדריכים מטעם המשרד החינוך את בתי הספר הוא באמת לעבוד בשיתוף נכון גם עם המשטרה כי יש הבנה מאוד ברורה שהמשטרה היא לא רק החוק.

ציפורה וקס: לעיתים ניתן לחייב ילד זה או אחר או משפחה זו או אחרת בהמשך הליך טיפולי בסמכות החוק, מה שלא ניתן לעשות בדרך אחרת.

ציפורה וקס: שלב הביניים של אי תביעת קטין, שזה איזשהו שלב שיש הרבה חשיבה מאחוריו, מאפשר גם למערכת החינוך עדיין להיות בתמונה לא רק ברמת מניעה אלא גם ברמת התערבות ועזרה טיפולית.

ציפורה וקס: עוד נקודה שיגאל ציין היא נושא המשפחות, איך אנחנו מעצימים היום את המשפחות.

ציפורה וקס: בתוך התוכניות של משרד החינוך יש דגש מאוד חזק על שילוב משפחות בתוכניות המניעה ברמה בית ספרית, ברמה קהילתית, ברמה אזורית, ובחלק גדול ממערכות החינוך משתדלים מאוד ליישם את זה.

ציפורה וקס: שוב, סביב נוער במצבי סיכון, במצבי סמים וכו'.

ציפורה וקס: כך שבהסתכלות של תוכניות המניעה גם הנושא של שילוב המשפחה והעצמת המשפחה באמצעות התוכניות האלה היא חלק מאוד משמעותי מהדגש שתוכניות המניעה נותנות.

איוב קרא: רציתי לשאול את הרצל - בראייה שלך, מה היית רוצה לראות מהממשלה או מאתנו, שייתן דגש על דברים מסוימים על מנת לפחות למזער את התופעה?

הרצל סיני: השאיפה המאוד יסודית ומובנית היא התחום של הקהילה והמשפחה.

איוב קרא: מאיפה היית רוצה שזה יבוא?

איוב קרא: מהרשויות המקומיות?

איוב קרא: יש לכם מתאם של הרשות בגליל העליון?

הרצל סיני: כרגע לא.

יגאל גז: יש לנו ועדה בית-ספרית.

קריאה: זה לא בקהילה, זה רק בבית הספר.

הרצל סיני: מהרשויות הממלכתיות צריך לעבור, לדעתי, לרמה המוניציפלית.

הרצל סיני: המדינה צריכה להעמיד לרשותה משאבים וביחד איתה לבנות מערך שלם של חשיבה לחיזוק הקהילה ותפקיד המשפחה ובמקביל לחזק את העבודה בבתי הספר ובכל תחום הסמים והאלכוהול ואת מערך האכיפה, שלפחות יוכל לעמוד בחוקים שהמדינה קבעה לעצמה, כי אי לעשות את הכל במישור התיאורטי.

הרצל סיני: הדברים האלה הם בסיסיים.

הרצל סיני: היום צריך להיות מושקע בנושא של תרבות הפנאי של צעירים.

איוב קרא: הבעיה שבקיבוצים יש תרבות פנאי.

הרצל סיני: עזוב, זו לא בעיה של קיבוצים.

איוב קרא: תרבות הפנאי בקיבוצים קיימת הכי טוב.

הרצל סיני: לא, לא.

קריאה: בעיר יש הרבה יותר שפע מאשר בקיבוץ.

קריאה: ההיצע של מסיבות בארץ הוא לא רק שופע בתנועה הקיבוצית.

הרצל סיני: צריך גם להבין שאצל צעירים הסמים והאלכוהול הם בהרבה מאוד מקרים יותר אלמנטים של כלים לקשר חברתי ולא חומרים לשינויים במצבי תודעה.

הרצל סיני: הרי סמים זו לא המצאה של המאה העשרים.

הרצל סיני: אפשר לשאול למה דווקא בשלושים השנים האחרונות זו בעיה.

הרצל סיני: מפני שבסביבה החברתית שהייתה קודם בני נוער היו מוצאים את עצמם בתוך סביבה חברתית שהיום לא קיימת.

הרצל סיני: זה החינוך הבלתי פורמלי, אלה תנועות הנוער וחברות נעורים שהיום אנחנו יכולים להתרפק על נוסטלגיה אבל היום ללכת ולהשקיע בחינוך הבלתי פורמלי חשוב לא פחות מאשר בחינוך הפורמלי כי פה אנחנו יוצרים את הסביבה החברתית, את תרבות הפנאי ואת תרבות ההתנהגות של צעירים.

הרצל סיני: היום לא מתייחסים לזה בכלל, זה לא באיזשהו מסלול של חשיבה.

הרצל סיני: אם היו עושים את הדברים האלה הסמים היו מאבדים מהמשמעות שלהם בלי שהיינו צריכים לעלות על בריקדות.

איוב קרא: מישהו רוצה להוסיף משהו?

יפעת שטיינברג: לנושא שינוי האווירה הציבורית, אני חושבת שזו בעצם המשמעות של כל העניין.

איוב קרא: למה הכוונה?

יפעת שטיינברג: אני לא מספיק מכירה את התוכנית שנעשתה בשוודיה, שמעתי על זה הרצאה.

יפעת שטיינברג: אנחנו עובדים פה בכל מיני מישורים שסותרים אחד את השני.

איוב קרא: אולי נקיים דיון על מה שנעשה בשוודיה עם גורמים מהשגרירות השוודית שיבואו לכאן ויסבירו לנו מה היה שם.

יעל נרדימון: נשמח לבוא.

יעל נרדימון: חיים ואני היינו שם.

איוב קרא: גם יחד איתך ועם חיים.

איוב קרא: נשמע מה היה שם ואיך הם מזערו את זה.

איוב קרא: זה יכול להיות רעיון טוב, נכון?

יעל נרדימון: אני לא יודעת אם זה יעניין.

יעל נרדימון: צריך לחשוב את מי זה יעניין.

איוב קרא: יעניין אותנו, שאנחנו רוצים למצוא תשובות.

איוב קרא: אולי צריך לשנות את כל הקונספציה ואת כל המדיניות.

איוב קרא: אנחנו נלחמים, יש מודעות ולא מגיעים לתוצאות, כל שנה יש רק עוד יותר עלייה בתיקים.

יעל נרדימון: אנחנו ישראלים, אנחנו לא שוודים.

איוב קרא: צריך למצוא דרך, אולי שינוי כיוון במדיניות.

איוב קרא: אני לא יודע מה צריך לעשות, נשמע איך השוודים הצליחו בפעולה שבעקבותיה חלה ירידה מקרוב ל-30% שימוש בסמים ל-7%.

יעל נרדימון: הם במקום הכי נמוך היום.

איוב קרא: אנחנו בממוצע של 11%.

יעל נרדימון: תלוי באיזה גיל.

איוב קרא: אנחנו לא יותר ליברלים משוודיה, בכל זאת יש לנו 11%.

יעל נרדימון: יש לנו בעיות אחרות.

יעל נרדימון: אנחנו מתחילים במקום יותר טוב.

איוב קרא: אולי באמת נעשה את זה ונשמע מהם, מהשגריר, יחד עם גורמים מקצועיים.

איוב קרא: ח"כ חזן, רוצה להוסיף משהו?

יחיאל חזן: אני כל פעם צופה מהצד בישיבות האלה, כל כך קשה לי לשמוע שבעצם רק מדברים ותוצאות כמעט ואין.

יחיאל חזן: זו הבעיה העיקרית שלי בוועדה הזאת.

יחיאל חזן: יש אנשי מקצוע, יש אנשים שמכירים, נלחמים ונאבקים, גם בתחום החינוך, גם ברשות, גם בכל מיני ארגונים ועמותות, אבל בפועל, לצערי הרב, ראש הממשלה לא שם דגש על הנושא, למרות שראש הממשלה אמר שהוא לוקח על עצמו את העניין.

יחיאל חזן: בשביל לפתור בעיה צריך לשים משאבים, לא צריך לשים דיבורים.

יחיאל חזן: כשאני בא לפה אני פשוט חושב כל הזמן לבד ובשקט כשאני שומע את כולם ובסך הכל אני חושב שסתם כואב הלב לשמוע שיש אנשים, גם במשטרה, גם בחינוך וגם ברשות, שהבעיה העיקרית שלהם היא משאבים, כך אני מבין.

יחיאל חזן: הייתי פה פעם בדיון שדן בכך שצריך לראות איך לבקש מרשות השידור לשים פרסום שלא יעלה כסף.

יחיאל חזן: יש לנו בעיה של תקציב וכך נראה הדבר הזה.

יחיאל חזן: משאבים זה הדבר העיקרי.

קריאה: זה שם המשחק.

יחיאל חזן: כמו שאמרה פעם מנכ"לית משרד החינוך, בשיחה עם הילד שלה הוא אמר: "אין בעיה בכלל, בחוף הים בדקה מקבלים מריחואנה או כל דבר".

יחיאל חזן: בחוף הים, כשבאים לשחות! הבעיה היא עם משאבים.

הרצל סיני: אנחנו מדברים על משאבים ואני, ב-81', הקמתי את המדור בתנועה הקיבוצית ועכשיו בגלל בעיה של משאבים סגרו אותו.

יחיאל חזן: זה ברור.

הרצל סיני: ביקשו ממני עכשיו בהתנדבות לסייע.

קריאה: אני הזמנתי את היועצת בהתנדבות וגם אנחנו מפסיקים.

קריאה: קיצצו את הרשות בחצי.

יחיאל חזן: אני מבין בדיוק על מה אתם מדברים ואני חושב שפה החטא הגדול.

יחיאל חזן: בסדר, אז הקימו מנגנונים ויש אנשי מקצוע.

קריאה: אבל אם אין תקציב אין פעילות.

יחיאל חזן: גם יודעים פחות או יותר מה לעשות ואיך למנוע אבל אם אין כסף לטפל בפעילות אמיתית אז זה המצב.

יחיאל חזן: נתתי כדוגמה את העניין של הפרסום, זה כבר מעיד על הכל.

יחיאל חזן: אנחנו יכולים לקבל פה החלטות ולהגיד "בואו לעשות" אבל אין תקציב.

קריאה: שעות מעוגנות במערכת חינוך, מ-א' עד י"ב, ולא להיאבק על שעת חינוך אחת על עשרות תוכניות שאמורות להיכנס למערכת החינוך.

יחיאל חזן: לי זה כבר ברור.

קריאה: חייבות להיות מוגדרות על פי חוק שעות לתחום הזה, כמו שתלמיד חייב ללמוד מתמטיקה, אנגלית והיסטוריה הוא חייב את זה במערכת החינוכית שלו, מ-א' עד י"ב.

יחיאל חזן: לצערי הרב במדינת ישראל כבר השלימו עם העובדה שסמים זה לא רק בשכונות המצוקה הקיצוניות בישראל, היום זה נמצא בכל חברה ובכל מקום ובשביל לפתור את הבעיה צריך להשקיע פה משאבים גדולים מאוד, לפחות בקרב בני הנוער.

הרצל סיני: זה איכות האדם המאבק הזה בסמים, זה לא אם יהיה מכור או לא מכור, זה האיכות שלו.

איוב קרא: אנחנו נסכם את הדיון.

איוב קרא: אנחנו נזמן לוועדה את שרת החינוך או את המנכ"לית שיבואו לוועדה ויציגו תוכנית מניעה/הסברה חדשה, עם ראייה חדשה, זאת לאור העובדה שדווקא שרת החינוך ריבעה את התקציב שלה, דבר שאנחנו מברכים עליו.

איוב קרא: מאידך, אני חושב שצריך לקבוע נאמן או רכז לכל בית ספר בנושא המלחמה בסמים, אחד מצוות המורים או המנהלים.

קריאה: בימים אלה יש תוכנית עבודה להכשרת אחראי על התחום בבית הספר, לא בהכרח יועץ ולא בהכרח אחראי על הוועדה הבית ספרית, אלא נאמן שיעבור הכשרה מטעם משרד החינוך.

קריאה: זה קורה ממש בימים אלה.

איוב קרא: אם יש אני שמח.

איוב קרא: בנוסף לכך, אנחנו מצפים שבאותה פגישה יציגו לפנינו תוכנית אופרטיבית של שעות חינוך בנושא סמים כחלק אינטגרלי מהמערכת של כל בית ספר.

איוב קרא: אנחנו גם רוצים באותה תוכנית שיראו לנו את כוונתם להשקיע יותר בחינוך הבלתי פורמלי על מנת למזער את תופעת הסמים, בקיבוצים ובכלל.

איוב קרא: אנחנו קוראים לראשי השלטון המקומי לפנות לראשי הרשויות המקומיות בישראל ולערב אותם יותר, כולל הפניית משאבים ראויים לכל רשות, כדי לבנות מערך חדש של הסברה, מניעה ואכיפה על מנת לצאת בתוצאות טובות.

איוב קרא: אני קורא לראש הממשלה לקיים את הבטחתו מלפני שבוע על קיום ישיבה בהשתתפות נציגי הממשלה הרלוונטיים לנושא המלחמה בסמים וארגונים כמו הרשות למלחמה בסמים כדי למצוא דרך בהקשר לאסטרטגיה החדשה במלחמה הזאת, שהיא אסטרטגיה אמיתית על החברה בישראל.

איוב קרא: אנחנו נקיים ישיבה מיוחדת אליה יוזמן שגריר שוודיה עם צוות שיסביר לנו מ-א' עד ת' כיצד מזערו בשוודיה את הסוגייה הזאת שעמדה על 27% וירדה עד ל-7%.

איוב קרא: אנחנו קוראים לתנועה הקיבוצית ולראשיה לשלב יותר את המשפחות במלחמה היומיומית בנגע הסמים.

איוב קרא: אחת הסיבות, לדעתנו, להחמרה במצב בקיבוצים היא ההתנהלות העצמאית של אותם בני נוער וחוסר במקומות בילוי ופנאי ביישובים בהם הם גרים.

איוב קרא: תודה רבה.