הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 22, 2003-11-18 11:00

איוב קרא: אני מברך את סגן השר לביטחון פנים ואת חברת הכנסת לשעבר סופה לנדבר שנמצאים כאן.

איוב קרא: בשנת 2001 שימוש בסמים בקרב עולים היה 11.7 לעומת 10.1, זאת אומרת עליה דרסטית.

איוב קרא: אין לי ספק שהנתונים מדברים בעד עצמם, לא צריך להיות חכם כדי ללמוד את חומרת הדברים.

איוב קרא: אני מציע שהרשות למלחמה בסמים תיתן את דעתה ותספר לנו על הנקודה שלדעתה צריך ללכת בכיוונה כדי למזער או למגר את התופעה הזו וגם שיתנו את החשיבה שלהם סביב הנתונים שיש להם, מעבר למה שהעליתי פה, לגבי כיצד אפשר למגר, לעזור, לסייע וליזום בסוגיה הזו.

איתן גורני: התופעה הזו של עליה בשימוש בסמים לא מאפיינת רק את הנוער הרוסי אלא גם אחרים.

איתן גורני: אנחנו עדים למגמה של עלייה בשימוש בקרב הנוער, כמעט הפוך מהתקציב שלנו.

איתן גורני: הבעיה עולה והתקציב יורד ואתם שואלים אותנו מה לעשות, אבל אני לא רוצה לדבר על כסף.

איתן גורני: אני מתחיל לשנוא את העובדה שבודקים את המספרים, למרות שאנחנו עושים את זה, כאילו שאם זה 11.2% זה לא טוב ואם זה 11% זה יותר טוב.

איתן גורני: יש תופעה מאוד ברורה שבקרב בני נוער עולים חדשים, דבר שנכון גם לגבי העלייה מברית המועצות וגם לעליה מאתיופיה, כאשר מברית המועצות חלק מהמשתמשים בסמים באים כבר מברית המועצות שם יש להם עבר של שימוש בסמים או שהם דור שני של משתמשים בסמים, לעומת האתיופים, שהם בדרך כלל בעיה שלנו.

איתן גורני: אתיופים לא השתמשו בסמים כשהם היו באתיופיה, הם באו לכאן ובגלל המצב שלהם התחילו להשתמש.

איוב קרא: גם לגבי אלכוהול.

איתן גורני: לגבי אלכוהול יש להם בירה מיוחדת שלהם שיש בה אלכוהול, אבל לא מדובר על קוניאק או דברים כאלה.

איתן גורני: התופעות האלה של קליטה הן ידועות, לא רק בארץ.

איתן גורני: אוכלוסייה חדשה, אוכלוסייה מסתגלת, אוכלוסייה שיש לה בעיות קליטה, חלקה מסתגלת טוב יותר וחלקה מסתגלת פחות טוב.

איתן גורני: אם נסתכל בסך הכל על האוכלוסייה של העלייה הרוסית זו בסך הכל אוכלוסייה נהדרת שאפשר לומר עליה כמעט רק דברים.

איתן גורני: בכל אופן, ישנה קבוצה לא מבוטלת של בני נוער שמסתגלים פחות טוב.

איתן גורני: למה הבעיה החמירה בשנתיים האחרונות?

איתן גורני: גם אנחנו, ועוד יותר מאתנו במשרד הקליטה, עושים דברים.

איתן גורני: במסגרת ההתייחסות שלנו ישנה רשימה שלמה של דברים שעושים משרד הקליטה, שאנחנו עושים ושעשינו יחד, אבל עושים כמה שאנחנו יכולים וכמה שהתקציב נותר.

איתן גורני: התחלנו את העבודה יחד לפני שנתיים ביום עיון משותף ואנחנו עובדים יחד גם בתחומי מניעה, גם בתחומי הסברה וגם בתחומי טיפול, יש לנו ועדת היגוי משותפת שלהם ושלנו ויש רשימה של דברים שאנחנו עושים, אבל אני יכול לעשות רשימה גדולה יותר של דברים שאנחנו לא עושים.

איתן גורני: עושים כמה שאנחנו יכולים בתקציבים.

איתן גורני: למשל, רצינו לעשות סדרה בטלוויזיה וזה נפל מחוסר תקציב.

איתן גורני: אנחנו עושים אבל לא מספיק.

איתן גורני: בכל ישיבה שאנחנו יושבים כאן ודנים, בין אם מדובר על אוכלוסייה ערבית או על נוער, אנחנו כל הזמן מנסים להראות כמה שאנחנו עושים אבל אנחנו רצים לאט יותר מהרכבת, אנחנו רצים והרכבת נוסעת מהר מאתנו.

סופה לנדבר: כמה חומר הוצאת בשפה הרוסית ובשפה האמהרית?

איתן גורני: הוצאנו חומרים, אני לא יכול לספור כמה.

איתן גורני: מיד ד"ר מרגוליס יספר לך שהוא עזר לנו עכשיו בתרגום של תכנית מחשב ענקית שעשינו בשפה העברית ועכשיו אנחנו עושים אותה גם בשפה הערבית מכספי תרומה.

איתן גורני: ד"ר מרגוליס תרגם את התכנית הזו לרוסית.

איתן גורני: אנחנו משקיעים בדברים האלה, יש לנו חומרים ברוסית ובערבית, אבל אין לנו הרבה ואין לנו מספיק אז אל תתווכחי איתי.

סופה לנדבר: לא התחלתי להתווכח, רק שאלתי בינתיים.

איתן גורני: בסדר, אני לא צריך שיגידו לי.

איתן גורני: משרד הקליטה עושה מה שהוא עושה ואנחנו עושים בגבולות היכולת שלנו.

איתן גורני: אנחנו אחראים לעולים, אנחנו אחראים לאוכלוסייה הערבית, אנחנו אחראים לאתיופים, אנחנו אחראים להכל והתקציב שלנו הוא כזה.

איתן גורני: אני חושב שגם סגן השר מכיר את הצרות שלנו, אנחנו לא פעם מדברים על זה, ויו"ר הוועדה משנס את מותניו כדי לעזור לנו.

איתן גורני: אין חוכמות בדברים האלה, צריך להשקיע בזה לא רק כסף, צריך להשקיע בזה עבודה, מחשבה ורעיונות.

איתן גורני: רעיונות יש ותכניות יש, נעשית עבודה, אבל לא מספיק.

סופה לנדבר: אני מודה ליו"ר שנענה לבקשה שלי, אני חושבת שהיא נבנית על בסיס דאגה אמיתית כיו"ר התאגדות יוצאי מדינות חבר העמים ויו"ר קונגרס יוצאי מדינות חבר העמים.

סופה לנדבר: ישנו מרכז שכולו בשפה הרוסית כדי לטפל באותם עולים עליהם דיברו קודמיי.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להסתיר את הבעיה, אני חושבת שמטבע הדברים אסור להסתיר אותה.

סופה לנדבר: הבעיה קיימת והמספרים שמדברים בעד עצמם מדברים על אסון שנוגע במשפחות.

סופה לנדבר: אני נתקלתי לא במשפחה אחת כזו, אני יודעת מה זה האסון הזה ואני מרגישה אותו, אני חושבת שכאשר אנחנו מדברים במילים יבשות כולנו מבינים שאחרי הדבר הזה שנקרא סטטיסטיקה יבשה עומדים בני אדם שנמצאים בצרה.

סופה לנדבר: במרכז ראיתי דברים שאחר כך לא יכולתי להירדם בגללם, ואני לא אישה חלשה.

סופה לנדבר: ראיתי נוער ואנשים חסרי אונים, דבר שמאוד פגע בי.

סופה לנדבר: בגלל זה רציתי לנסות לעזור במה שאני יכולה ולכן פניתי ליו"ר לקיים דיון בנושא.

סופה לנדבר: קודמי אמר דבר נכון, עלייה נהדרת הגיעה למדינת ישראל אבל יש פה בעיה.

סופה לנדבר: הבעיה היא שכשהם מגיעים לכאן הם נתקלים בקשיים, קשיים שנופלים לא רק על המבוגרים אלא גם על הילדים, שחלקם נזרקים לרחוב והרחוב שלנו מסוכן.

סופה לנדבר: אמנם התקציבים דלים אבל צריך למצוא דרך כדי למנוע את הדברים האלה.

סופה לנדבר: אני לא מדברת על עולים יוצאי אתיופיה, למרות שאני חושבת שזה דבר חשוב מאוד, אך מתוקף תפקידי אני מטפלת בעולים ממדינות חבר העמים.

סופה לנדבר: המרכז עליו דיברתי כבר עובר את הגבולות מפני שבאופן פרטי אנשים מטופלים שם ואין להם תקציבים.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים למצוא בתקציב לשנה הבאה את התקציב לתמוך במרכז הזה.

סופה לנדבר: הטיפול במרכז הזה מאוד חשוב.

סופה לנדבר: בערוץ 9, הערוץ המקומי של הטלוויזיה בכבלים, שודרה תכנית על כך ששולחים אנשים לטיפולים במדינות חבר העמים.

סופה לנדבר: אני חושבת שלא טוב שישלחו למדינות חבר העמים אם אפשר לעשות את זה כאן.

סופה לנדבר: שמעתי שהתקשורת התלוננה על הסוכנות שמביאים לכאן אנשים לא נקיים, אנשים שמשתמשים בסמים.

סופה לנדבר: אני חושבת שלא צריכים להתלונן על הסוכנות אלא יכול להיות שצריכים לעשות תכנית, אולי עם אותם אנשים מהרשות למלחמה בסמים, לעשות "רגל כאן ורגל שם".

סופה לנדבר: במדינות חבר העמים יש לזה אפשרות ואז יגיעו לכאן אנשים שכבר נמצאים בטיפול ויכול להיות שכאן רק נצטרך לעשות כמה דברים קטנים בהם נוכל לעזור להם.

איתן גורני: בדיון זה באמת עלה - הבעיה היא לא רק שהם מעלים, אלא שמעלים ואף אחד לא יודע.

איתן גורני: הבעיה היא שהאיש יורד מהאווירון והולך ישר לרחוב בתל-אביב, ושם אמרו בדיוק מה שאת אומרת, שאם מחליטים שאנחנו מעלים את כולם צריך למיין ולטפל בהם.

איתן גורני: את צודקת במאה אחוז.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להתווכח איתך.

איתן גורני: אני לא מתווכח.

איוב קרא: להפך, הוא מחזק את דבריך.

סופה לנדבר: אתם עושים עבודת קודש.

סופה לנדבר: אני רק רוצה לומר שהדבר מדאיג אותי וכראש ארגון אני רוצה לסייע.

סופה לנדבר: אם יש לנו יכולת אנחנו ננסה לסייע.

סופה לנדבר: אני מבקשת שתשמעו את מיכאל צצבה.

סופה לנדבר: בעמותה עברו המון אנשים, נפגשתי עם אנשים שכבר עברו טיפולים, אני מכירה את הבעיה הזו ולא רוצה שסטיגמה חדשה שוב תודבק על העלייה ממדינות חבר העמים.

סופה לנדבר: אני מודה ליו"ר שיזם את הדיון ואני מקווה שנגיע להצלחה עם עזרתך ועם עזרת המשרדים השונים.

איוב קרא: בעזרת השם.

מיכאל צצבה: אנחנו משתפים פעולה עם הרשות למלחמה בסמים, היו לנו כמה ועדות יחד.

מיכאל צצבה: הארגון שלנו יושב בוועדה שמפתחת תכניות מניעה לעולי ברית המועצות ולעולים מאתיופיה.

מיכאל צצבה: אנחנו גם משתפים פעולה עם ד"ר מרגוליס ועם שרה כהן, נציגת משרד הקליטה.

מיכאל צצבה: כפי שאמר חברי, הבעיה היא לא רק תקציבית.

מיכאל צצבה: לדוגמה, משרד הקליטה תמך בנו השנה ועזר למוסדנו, הבעיה כאן יותר גלובלית.

מיכאל צצבה: זה לא שרק העמותה שלנו יכולה לטפל או רק הרשות למלחמה בסמים או רק משרד הקליטה, כפי שאני רואה את הדברים אנחנו הגענו לפה כדי להתאחד יחד ולטפל בבעיה.

מיכאל צצבה: שום ארגון ושום רשות לא תוכל להתמודד עם בעיה רצינית כל כך לבד.

מיכאל צצבה: לכן חשוב מאוד שנכיר אחד את השני ונעבוד בשיתוף פעולה על מנת שהטיפול באותם אנשים יהיה יעיל יותר.

מיכאל צצבה: נכון שיש תכניות מיוחדות לעולים מברית המועצות לשעבר, אנחנו נפגשנו עם איתן סלע, מנכ"ל עמותת "בית אור אביבה", שמוכן לתרום קצת מהאנשים שלו שיסעו בהתנדבות לברית המועצות ויטפלו באנשים שם.

מיכאל צצבה: לגבי אלו שכבר הגיעו לפה, צריך לחשוב איך אנחנו מטפלים בהם.

איוב קרא: נשמע את דוד אביב שיתייחס לאוכלוסייה האתיופית.

איוב קרא: לצערנו אנחנו עושים בזה אינטגרציה.

דוד אביב: צריך לעשות הסברה לנערים שאין להם מסגרת.

דוד אביב: אנחנו עושים כמה שאנחנו יכולים באמצעים המאוד דלים שלנו אך זה לא מספיק.

דוד אביב: צריך לעשות את זה כמערכת, באופן שיטתי ולקבוע מדיניות של טיפול כדי למנוע את העניין הזה.

דוד אביב: אם אנחנו לא נעשה משהו, כרגע זו רק סנונית ראשונה שאנחנו רואים, כרגע החבר'ה הצעירים האלה הולכים ומתנסים בסמים מאוד קלים - מריחואנה וחשיש.

קריאה: אין סמים קלים, זו הבעיה.

דוד אביב: אתם צודקים, מה שמוגדר כ"סמים קלים".

דוד אביב: אני מקבל את התיקון.

דוד אביב: אלה דברים שלכאורה נראים פשוטים אבל הדבר הזה הולך ותופס תאוצה.

דוד אביב: זה מתחיל גם מפריצות.

דוד אביב: כשאין לילד את המענה למה שהוא מחפש הוא הולך לחפש אותו במקום אחר, איפה שהוא יכול להשיג אותו.

דוד אביב: אם הוועדה וכל מי שמטפל בנושא הזה, בשיתוף פעולה עם בני הקהילה, ימצאו לנכון לגבש מדיניות של טיפול אנחנו מאוד נשמח וכולנו נצא מבורכים בעניין הזה.

ד"ר מרגוליס: משרד הבריאות מטפל בכל סוגי האנשים, גם בעולים חדשים, ויש לנו כמעט 20% עולים חדשים.

ד"ר מרגוליס: ידוע לנו שיש אנשים שמשתמשים בסמים וגם מכורים לסמים אבל אף עולה מאתיופיה לא מגיע לטיפול שלנו.

ד"ר מרגוליס: נשאלת השאלה למה.

ד"ר מרגוליס: אנחנו, משרד הבריאות, נותנים טיפולי גמילה ועולים מאתיופיה לא מגיעים.

ד"ר מרגוליס: אנחנו מטפלים בכמעט 4,000 אנשים בארץ ואין איש אחד מאתיופיה.

קריאה: צריך להפנות את השאלה הזו לגורמים העירוניים במקום.

מורית דבורי: זו שאלה מאוד חשובה, אני רוצה להתייחס.

מורית דבורי: שמי מורית דבורי, אני עובדת מטעם עמותת "פידל" במרכז בתחנה המרכזית בתל-אביב.

מורית דבורי: אני עובדת כבר הרבה שנים גם עם נוער וגם עם צעירים מעל גיל 18, גם עם בני נוער שנפלטו מהבית וגם עם צעירים אחרים שנודדים ברחבי הארץ מנותקים מכל מסגרת.

מורית דבורי: התופעה של שימוש בסמים היא תופעה שאנחנו מכירים שנים, אבל אם לפני 8 שנים, כשהוקם המרכז, הכרנו 200 בני נוער וצעירים ברחבי הארץ שמשתמשים בסמים היום המספרים הרבה יותר גבוהים ואין ספק שיש הרבה יותר שימוש גם בהרואין ובקוקאין, למרות שאני חייבת לציין שגם דפוסי השימוש בחשיש, מריחואנה ובאקסטזי הם דפוסי שימוש מאוד קשים, עם התמכרות קשה ועם ניתוק וניכור מכל מסגרת.

מורית דבורי: בניגוד לאוכלוסיות אחרות בהן הרבה פעמים זה בא יחד עם חיים חצי נורמטיביים, לכאורה, אצל הנוער שאנחנו נפגשים איתו זה זורק אותם הכי עמוק שאפשר.

מורית דבורי: גם השימוש בסמים ה"קלים", שהם ממש לא קלים ואנחנו רואים מה הם עושים, הוא שימוש של התמכרות.

קריאה: את מדברת על נוער יוצא אתיופיה?

מורית דבורי: כן.

מורית דבורי: זה הדבר היחיד שאני מכירה.

מורית דבורי: לצערי 80% מהנוער והצעירים, המון צעירים מעיל 18 שאנחנו עובדים איתם, משתמשים בסמים באופן קבוע.

מורית דבורי: יש בעיה עם אופן הטיפול.

מורית דבורי: אנחנו הרבה פעמים ניסינו להפנות חבר'ה צעירים לגמילה, חבר'ה שמזריקים ומשתמשים בסמים, והם שוב ושוב נושרים מהגמילה.

מורית דבורי: יש אחוז מאוד קטן שהצליחו להסתדר במסגרות טיפוליות.

איוב קרא: למה?

מורית דבורי: אני חושבת שחלק מזה נובע מדרכי טיפול שונות ומצרכים אחרים של הצעירים.

מורית דבורי: הדברים האלה כל כך קשורים לתרבות בה גדלים ולצרכים שיש.

מורית דבורי: למשל, כל החלק הזה של לבוא ולהיפתח בפני אנשים זרים הוא משהו שמאוד קשה לנוער שאנחנו עובדים איתם, הוא לא מתאים לערכים ולנורמות שהם גדלים עליהם.

איוב קרא: הסיבה היא מנטלית?

מורית דבורי: הסיבה היא חוסר ההתאמה בין המנטליות לבין דרכי הטיפול, כלומר צריך לעשות פה דברים אחרים.

דוד מהרט: אני רוצה להתייחס לעניין הסמים וגם לעניין האלכוהול, שאסור להשאיר אותו בצד.

דוד מהרט: כפי שנאמר, אכן הקהילה שלנו מתמודדת עם תופעות שלא התמודדה איתם בעבר, לא הם ולא ההורים שלהם מכירים את הבעיות האלה מארץ המוצא.

דוד מהרט: זה דבר חדש שהקהילה צריכה להתמודד איתו ויש קושי מצד ההורים להתמודד עם העניין הזה, גם כהורים וגם כצורכי השירותים שהחברה והמסגרות פה בארץ מציעות.

דוד מהרט: יש כאן פשוט חוסר מודעות.

דוד מהרט: שנית, אי אפשר להתעלם מהמצב החברתי שהקהילה שלנו נמצאת בו.

דוד מהרט: רבים מבני הקהילה שלנו נקלטו בשכונות מצוקה של עיירות פיתוח.

דוד מהרט: ישנה חשיפה של בני העדה האתיופית לאוכלוסייה ותיקה שמשתמשת בסמים מעצם הקליטה.

דוד מהרט: אני לא יודע אם באפשרות הוועדה לטפל בזה אבל לפחות צריך לדעת שהדבר הזה הוא גורם מאוד משפיע.

דוד מהרט: אני עוסק בחינוך.

דוד מהרט: מה שאנחנו זיהינו, ואני חושב שרבים שעוסקים בבני הקהילה יסכימו איתי, שהרבה מהמסגרות שמציעים הן מסגרות הומוגניות של יוצאי אתיופיה בלבד.

דוד מהרט: אנחנו רואים את זה בתנועות נוער, אנחנו רואים את זה בחברה להגנת הטבע, אנחנו רואים את זה במועדונים ובדיסקוטקים, יוצאי אתיופיה אוהבים לבלות בקרב יוצאי אתיופיה.

דוד מהרט: זה דבר טבעי, אנשים נמשכים לאנשים שדומים להם, כנראה שם הם מרגישים נוח.

דוד מהרט: אם יגיעו שני יוצאי אתיופיה למקום שיש בו 200-400 לא יוצאי אתיופיה הם לא יגיעו לשם.

דוד מהרט: אנחנו רואים את זה בהרבה מקומות.

דוד מהרט: לגבי אלכוהול, באתיופיה אכן אנשים שותים אלכוהול.

דוד מהרט: אני שומע כאן על טקסים דתיים, אני לא יודע בדיוק מה זה.

דוד מהרט: אנשים שותים, אבל לא בכמויות כאלה.

דוד מהרט: יש בעיה של הסברה, לא רק בקרב בני הנוער, גם בקרב ההורים.

דוד מהרט: ההורים לא מתמכרים כמו הילדים שלהם, הילדים כבר הופכים את זה ל"פאן" ואז זה הופך להתמכרות.

יעקב אדרי: נושא ההסברה, גם בקרב העולים מאתיופיה וגם בקרב העולים מרוסיה, הוא חשוב.

יעקב אדרי: אני חושב שאנו, כמשטרה, לא עשינו מספיק בעניין הזה וצריך לתת על כך את הדעת.

יעקב אדרי: הבעיה היא מאוד קשה, אני אומר לכם זאת מתוך ידיעה של נתונים מאוד קשים, את חלקם אתם יודעים ואולי לחלקם אתם פחות מודעים.

יעקב אדרי: ביוזמה שלנו אנחנו הולכים לעשות טיפול מאוד רציני השנה, ב-2004, בקרב תיכוניסטים בכל התיכונים בארץ, כאשר נשלב גם את משרד הקליטה והרשות למלחמה בסמים.

יעקב אדרי: אתמול הייתי באוצר, אנחנו נשתף גם את יו"ר הוועדה ואת הוועדה בנושא הזה על מנת לטפל בכל התיכונים.

יעקב אדרי: אנחנו עושים מאמץ מרוכז בתיכונים.

איוב קרא: במה זה יתבטא?

יעקב אדרי: בהסברה, מניעה ואכיפה.

יעקב אדרי: הייתי בשבוע שעבר בעיריית חיפה, מסתבר שבכל בתי הספר מסתובבים סוחרי סמים, והקצין מהנהן כאן בראשו.

יעקב אדרי: הדברים קשים יותר ממה שאנחנו מודעים.

יעקב אדרי: ראש עיריית חיפה בשבוע שעבר דיבר באופן קשה על המצב בבתי הספר התיכוניים.

יעקב אדרי: אני מכיר את זה כי הייתי גם ראש עיריית אור-עקיבא, שם כמעט 50% מהאוכלוסייה הם עולים מחבר העמים, ואני חשתי את הבעיות האלה.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שנרכיב תכנית לקראת שנה הבאה, כאשר אני רוצה להתמקד בנושא הסמים והעבריינות, כי הא בהא תליא - מי שצורך סמים גם מתדרדר לעבריינות.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שנצליח בעניין הזה.

רפ"ק ירון שטרית: אחלק את דבריי לשלושה חלקים עיקריים: נתונים סטטיסטיים, נתונים על מה המשטרה עושה ומספר דגשים לגבי מה אפשר לעשות על מנת לשפר את הטיפול בבני הנוער.

רפ"ק ירון שטרית: הנתונים מתייחסים לתיקים שהם פ"א בלבד, תיקים פליליים בלבד, כשהכמות של ה-א"ת היא כמעט כפולה.

רפ"ק ירון שטרית: זאת אומרת, אם יש לנו 583 תיקי פ"א בנושא יש כמעט כפול מזה תיקי א"ת.

רפ"ק ירון שטרית: א"ת הם תיקים שנסגרים במשטרה כעבירת סמים ראשונה, אם לא מדובר בשימוש מתמשך, אם מדובר בשימוש מזדמן או חד פעמי.

רפ"ק ירון שטרית: יש מספר נתונים למה סוגרים תיק.

קריאה: הוא נסגר בחלופה של טיפול.

קריאה: זה לא שסוגרים למישהו תיק וגמרנו, הוא חייב לעבור טיפול.

רפ"ק ירון שטרית: גם מי שנפתח נגדו תיק פלילי מקבל אותו טיפול.

איוב קרא: דיברו על זה שזו אופציה לשיקום.

רפ"ק ירון שטרית: אופציה לשיקום של אותו קטין על מנת לא להכניס אותו לעולם הפשע.

איוב קרא: זה כבר נכנס להליך?

רפ"ק ירון שטרית: זה רץ כבר כמה שנים.

רפ"ק ירון שטרית: כל מי שנתפס משתמש בסמים ונפתח נגדו תיק אי-תביעה, תיק אזהרה, חייב לקבל טיפול.

איוב קרא: האם התיק נמחק טוטלית או שנשאר רישום במחשב?

רפ"ק ירון שטרית: אני אסביר.

רפ"ק ירון שטרית: זה תיק שנשאר, למעשה, עד גיל 18.

רפ"ק ירון שטרית: זה אומר שאם אותו קטין לא חוזר להשתמש בסמים עד גיל 18 למעשה אין לו שום רישום פלילי.

רפ"ק ירון שטרית: לכן אנחנו לא יכולים לעשות את ההשוואה בין עולים לנוער ישראלי.

איוב קרא: זה רק לגבי עולים?

רפ"ק ירון שטרית: זה לגבי כולם.

רפ"ק ירון שטרית: אי אפשר לעשות הפרדה בין נוער עולה לנוער ישראלי.

קריאה: זה לגבי קטינים, עד גיל 18.

רפ"ק ירון שטרית: בהשוואה בין השנים 1999 לעומת 2000 נוכל לראות שהיו לנו 3,073 תיקים לעומת 4,068 תיקים, שזו עליה משמעותית.

רפ"ק ירון שטרית: חלקם של הנוער הוא 580 תיקים לעומת 678 תיקים.

רפ"ק ירון שטרית: מזה שלוש שנים הוכרזה במשטרה כיעד מפכ"ל עבירת השימוש בסמים.

רפ"ק ירון שטרית: היום המשטרה רואה בעבירה של שימוש בסמים יעד מועדף.

רפ"ק ירון שטרית: כיעד מפכ"ל המשטרה מטפלת בזה בצורה הכי חמורה והכי מהירה שיש, גם בטיפול המשטרתי של אכיפת החוק וגם בטיפול של הרווחה, לגבי שירות מבחן לנוער וכו'.

רפ"ק ירון שטרית: בנושא של מניעה אנחנו נכנסים למודל של בית ספר בטוח.

רפ"ק ירון שטרית: יש לנו שוטר, מש"ק, שאחראי על בית ספר בטוח, הוא נותן ומעביר הרצאות בנושא של אלימות, סמים ואלכוהול בבתי ספר.

רפ"ק ירון שטרית: השנה יתחיל יישום מודל בית ספר בטוח משולב, בנושא של קהילה בשילוב הורים ומורים, לכתות י'-י"ב, עם כניסה יותר מסיבית של הרצאות וכו'.

רפ"ק ירון שטרית: בתחום האכיפה יש לנו פיזור מקסימלי של שוטרים במקומות בהם מבלים בני נוער.

רפ"ק ירון שטרית: קטין שמשתמש בסמים, משתדלים להביא אותו לדין כמה שיותר מהר.

רפ"ק ירון שטרית: אין להפריד בין סמים "קלים" לסמים "קשים".

רפ"ק ירון שטרית: יש לנקוט ביד קשה לגבי כל סוג של סמים, כפי שכתוב בסעיף 21 לפקודת הסמים המסוכנים, התשל"ג-1973.

רפ"ק ירון שטרית: יש צורך בהגדלת כמות החוקרים דוברי רוסית ואמהרית.

רפ"ק ירון שטרית: אני חושב שנוכל להפיק הרבה יותר ברגע שיהיו לנו חוקרים דוברי אמהרית, כך נוכל להבין את המנטליות ויהיה מישהו שיוכל לקשר בין המשטרה לבין אותה אוכלוסייה.

רפ"ק ירון שטרית: אנחנו נשמח להכניס כמה שיותר חוקרים כאלה על מנת לחזק את הקשר עם האוכלוסייה, זה לא עניין של תקציב.

רפ"ק ירון שטרית: אנחנו מכניסים לבתי הספר סוכנים סמויים.

רפ"ק ירון שטרית: מסתובבים בבתי הספר סוחרי סמים, אם לא נחמיר איתם בענישה ימשיכו להסתובב שם סוחרי סמים.

רפ"ק ירון שטרית: הענישה היא דבר מרכזי כאן.

רפ"ק ירון שטרית: אם נחמיר יותר בענישה אנשים יפחדו לסחור בסמים.

רפ"ק ירון שטרית: דבר נוסף הוא שינוס מותניים של כל הגופים.

רפ"ק ירון שטרית: אנחנו, כמשטרה, לא יכולים לטפל בבעיית הסמים לבד וכמובן שגם לא משרד העבודה והרווחה ולא משרד החינוך.

רפ"ק ירון שטרית: כולם צריכים לשנס מותניים ולא כל גוף לטפל בזה בנפרד.

רפ"ק ירון שטרית: כמה שהגוף יהיה תחת קורת גג רחבה וגדולה יותר כך לדעתנו הטיפול יהיה הרבה יותר טוב.

קריאה: הרשות לא ממלאת את התפקיד שלה?

רפ"ק ירון שטרית: בוודאי שכן, אבל צריך לשנס מותניים עם משרד העבודה והרווחה, עם משרד החינוך ועם המשטרה, כולם תחת קורת גג אחת.

קריאה: זה בדיוק היעד של הרשות למלחמה בסמים.

רפ"ק ירון שטרית: הרשות למלחמה בסמים עוזרת למשטרה בצורה בלתי רגילה, הלוואי ושאר הגופים היו עוזרים כמו הרשות.

קריאה: זה אחד התחומים היחידים במדינה שהוקמה הרשות לצורך תיאום מערכות והיא קיבלה מעמד של רשות ממשלתית.

קריאה: זה אחד התחומים שיש בו תיאום בין-ארגוני.

רפ"ק ירון שטרית: אני מדבר על איך זה נראה מהצד שלנו, שכל אחד קם בבוקר עם איזושהי תכנית לגבי סמים.

רפ"ק ירון שטרית: צריך פשוט לאגד תכנית אחת שתתאים מגן חובה או מכתה א', מאיזה גיל שכדאי לפי המחקרים להיכנס פנימה, ולרוץ לאורך השנים עד כתה י"ב וגם בצבא ואחרי צבא.

רפ"ק ירון שטרית: הצבא מאוד מחמיר בנושא הזה, קטין שפותחים לו תיק פלילי בנושא של סמים קשה לו מאוד להתגייס לצבא.

רפ"ק ירון שטרית: אנחנו משתדלים לא לתייג את הקטינים, לכן הכנסנו את נושא האי-תביעה, על מנת לא לתייג את אותו קטין ולתת לו הזדמנות חוזרת לפתוח דף חדש וללכת קדימה.

רפ"ק ירון שטרית: אני שמח שהרשות דואגת לאיחוד של כל הגופים, אבל בפועל אנחנו צריכים לראות את זה יותר בשטח.

רפ"ק ירון שטרית: אם נראה את זה בשטח ונשנס מותניים כולנו אני מאמין שניתן פתרון לא רק לעולים אלא לכל בעיית הסמים בכלל.

רקפת בן-גיא: בשנת 2002 הגיעו לטיפול ביחידות לנפגעי סמים ובקהילות טיפוליות 1,625 מטופלים.

רקפת בן-גיא: לצערי, גם אצלנו מדובר על עולים מחבר העמים, כמעט ולא מגיעים אלינו, לא לקהילות הטיפוליות ולא ליחידות ברשויות המקומיות, עולים מאתיופיה.

רקפת בן-גיא: זו שאלה גדולה שגם אנחנו מציבים בפני עצמנו.

רקפת בן-גיא: מתוך ה-1,625 אנחנו יודעים על 210 בני נוער.

רקפת בן-גיא: מדובר על כאלה שלא משתמשים מזדמנים, כלומר כאלה שכבר נמצאים בטיפול עם אפיוני התמכרות קשים מאוד.

רקפת בן-גיא: נוער מוגדר היום עד גיל 18, אבל לגבי העולים החדשים אנחנו רואים פרופיל התמכרות מאוד שונה מזה של האוכלוסייה הותיקה בארץ - המשתמשים שמגיעים לטיפול הם חבר'ה צעירים, רובם בין גיל 20 ל-30, עם דפוסי שימוש מאוד קשים.

רקפת בן-גיא: מיד אתן דוגמאות.

רקפת בן-גיא: מתוך המטופלים עליהם דיברתי דפוסי השימוש שאנחנו מגלים הם גם קצת שונים ממה שהכרנו בעבר, מה שדורש מהמערכת הטיפולית איזושהי היערכות.

רקפת בן-גיא: בעבר היה דפוס התמכרות שיכולת לתפוס אותו בנקודה מסוימת ולעשות הליך של מניעה.

רקפת בן-גיא: פה אנחנו רואים שמחצית מאוכלוסיית העולים הגיעו לארץ בשימוש, כשלפי דפוסי השימוש מרבית העולים מזריקים ואנחנו רואים בקרב העולים שכמעט ואין משתמשים שלא נגועים בהפטיטיס או מחלות זיהומיות אחרות כמו אידס.

רקפת בן-גיא: גילאי המטופלים צעירים מאוד, 20-30.

רקפת בן-גיא: בשפת המטפלים אומרים שכשמטופל מגיע לתחתית של הזבל אז יש לו את המוטיבציה האמיתית, פה אנחנו מדברים על מטופלים מאוד מאוד צעירים שאנחנו כבר רואים אותם מתגלגלים במערכות.

רקפת בן-גיא: נתון מאוד חשוב הוא שאנחנו כן רואים הצלחה מאוד גדולה במסגרות הטוטליות.

רקפת בן-גיא: זאת אומרת, בקהילות הטיפוליות שאני מפקחת עליהן.

איתן גורני: מה אחוז הנוער ב"מלכישוע"?

רקפת בן-גיא: אני לא יודעת על "מלכישוע".

קריאה: במלכישוע 40 בני נוער, מתוכם 6-7 יוצאי אתיופיה והיתר מחבר העמים.

איתן גורני: לדעתי רוב החניכים ב"מלכישוע" נוער ואלה חבר'ה שחוץ מהבעיה של הסמים הם חבר'ה לעניין, הם גומרים ונגמלים והם הולכים ישר לאוניברסיטה ללמוד.

איתן גורני: רובם הולכים ישר לאוניברסיטת חיפה.

רקפת בן-גיא: נכון, זה בדיוק העניין.

רקפת בן-גיא: יש פה את העניין של הבנת המנטליות.

רקפת בן-גיא: יש משהו בעניין המוסדי שהוא מאוד טוטלי.

רקפת בן-גיא: אנחנו מדברים בשלוש השנים האחרונות בקהילות הטיפוליות על עלייה של 40%.

רקפת בן-גיא: זאת אומרת, בקרב המטופלים ברגע נתון בתוך הקהילות הטיפוליות יש לנו 40% עולים חדשים.

רקפת בן-גיא: אני חושבת שיש פה איזשהו פקשוש של המערכת בעניין הזה ומיד ארחיב על כך.

רקפת בן-גיא: אנחנו מזהים בקרב העולים החדשים מערכות משפחתיות שונות ממה שהכרנו בעבר.

רקפת בן-גיא: מרבית המטופלים מגיעים ממשפחות חד-הוריות, לפיכך העניין של מה קורה אחרי שהמטופל עובר את השיקום הוא מאוד משמעותי.

רקפת בן-גיא: פעם דיברנו על טיפול משפחתי ועל זה שכל המערכת מתגייסת וכו'.

איוב קרא: דיברת על הצלחה במסגרות טוטליות, הסבירי בבקשה את ההצלחה הזו.

איוב קרא: זה קשור למעבר לחיים נורמטיביים.

רקפת בן-גיא: אני רוצה לחדד את המושג "הצלחה" כדי שלא נשלה את עצמנו, אני לא רוצה אחר כך לירוק לבאר שאני שותה ממנה.

רקפת בן-גיא: הצלחה בקהילה טיפולית, במסגרות טוטליות, נמדדת בשתי רמות: קודם כל, שמטופל יישאר עד סוף הטיפול.

רקפת בן-גיא: זה אומר ששנה וחצי הוא נמצא במסגרת, הוא לא פשע והוא עבר איזשהו תהליך של שינוי.

רקפת בן-גיא: זו הצלחה בפני עצמה כי אנחנו יודעים שבתוך המסגרות הקהילתיות בשלושה חודשים הראשונים יש 40% נשירה.

רקפת בן-גיא: קודם כל אנחנו רואים הצלחה ביכולת שלהם להישאר בתוך המערכת.

רקפת בן-גיא: לגבי מה קורה איתם בהמשך הדרך אנחנו עוד לא מספיק חכמים משום שמדובר באוכלוסייה צעירה.

רקפת בן-גיא: לגבי האוכלוסייה הותיקה אנחנו יודעים שבגיל 35 מתחיל איפשהו השינוי האמיתי והמטופלים נהיים עייפים מהשימוש בסמים, הרבה פעמים הם כבר חולים, ואז אנחנו באמת רואים טיפוס באחוזי ההצלחה.

רקפת בן-גיא: מרבית המטופלים שמגיעים לקהילות טיפוליות מקרב חבר העמים הם צעירים, בין גיל 20 ל-30, כך שאני לא יכולה לומר לך מה עוד יקרה איתם בהמשך הדרך.

רקפת בן-גיא: אני רוצה לחדד ולומר שהתקציבים שעומדים לרשותנו בנושא שיקום הם מאוד מצומצמים, לפיכך גם מה קורה איתם אחרי השנה וחצי האלה, כשמדובר על מטופלים שלא בהכרח יש להם מערכת תמיכתית משפחתית שהם חוזרים אליה, זה מאוד מחדד את העניין.

רקפת בן-גיא: אני רוצה לומר בפורום הזה שיש לנו בעיה מרכזית לאורך כל המערכת בהגדרת הטווח של מה שנקרא "עולה חדש".

רקפת בן-גיא: עולה חדש, מבחינת מיצוי הזכויות שלו ומבחינת מי שזכאי לקבל אולפן וכיוצא בזה מוגדר בין 3 ל-5 שנים.

רקפת בן-גיא: כשאנחנו נתקלים הרבה פעמים באוכלוסייה שמגיעה, נחתה בארץ, לא מיצתה את הזכויות כמו הצטרפות לאולפן כי היא הייתה בשימוש, כשאנחנו מגיעים איתם למערכות תמיכתיות על מנת שיוכלו ללמוד עברית, למשל, אנחנו נתקלים במצבים שאנשים לומדים עברית תוך כדי הטיפול.

רקפת בן-גיא: אם מטופל נכנס לקהילה טיפולית וצריך בשביל הטיפול לדבר קודם צריך ללמד אותו עברית.

רקפת בן-גיא: זה מקום מאוד בעייתי, פה אני כן חושבת שיש מקום לעשות איזשהו שינוי.

רקפת בן-גיא: עכשיו אנחנו עובדים על נושא הקליטה ורואים שאף אחד לא לקחת בחשבון את האפקט של הדור השני.

רקפת בן-גיא: אנחנו יודעים שכל סוציולוג מתמחה יאמר שהאפקט של הדור השני, כאלה שבכלל לא נקראים כבר עולים חדשים כי הם אפילו נולדו בארץ, אבל אנחנו רואים עליהם את האפקט.

רקפת בן-גיא: מבחינת תקציבים הם לא זכאים לשום דבר, ואנחנו נתקלים בבעיה הזאת ביחידות שלנו.

רקפת בן-גיא: בעבר היו עובדים סוציאליים שמומנו קצת על ידי הרשות המקומית.

דוד מהרט: לגבי הקהילה האתיופית, זה שהמערכת לא מתמודדת עם וזה והם לא מגיעים לטיפול, נשמע כאילו זו בעיה שלהם.

רקפת בן-גיא: לא, אנחנו רואים את זה גם כבעיה שלנו.

דוד מהרט: אז תמצאו לזה פתרון.

דוד מהרט: יוצאי אתיופיה לא מגיעים לטיפול ולא נגמלים, אתם מתייחסים לזה כאילו זה בסדר.

קריאה: אף אחד לא אומר שזה בסדר.

קריאה: ההפך הוא הנכון.

דוד מהרט: עובדה שלא נמצא פתרון.

רקפת בן-גיא: חלק מהתפקיד שאנחנו רואים לעצמנו הוא תפקיד של reaching out.

רקפת בן-גיא: אנחנו לא מתביישים לעשות את זה, אנחנו עושים את זה בכל המערכות שלנו, ממבוגרים ועד נוער.

רקפת בן-גיא: יש לנו בעיה, האוכלוסייה האתיופית לא מגיעה לטיפול.

דוד מהרט: בדיוק על זה אני מדבר.

איוב קרא: אנחנו יושבים פה כדי לתת מענה לבעיות האלה.

איוב קרא: לא צריך להיכנס ללחץ, אנחנו נמליץ ונאמר את דברינו בסוף הישיבה.

רקפת בן-גיא: צירפנו לפרוטוקול הוועדה הזו סל צרכים ענק, אפילו נקודתי, לכל המקומות המרכזיים.

רקפת בן-גיא: אנחנו יודעים היום להצביע על כך שהתפיסות הטיפוליות שהיו ידועות לנו לגבי הישראלים הותיקים אינן רלוונטיות לגבי העולים.

רקפת בן-גיא: למשל, הנושא של שילוב מהיר בתעסוקה ובלימודים, אלה דברים שעובדים באוכלוסייה הרוסית.

רקפת בן-גיא: יחד עם זאת, אין לנו מקורות כספיים לזה.

סבטלנה שנקר: סמים זה הסימפטום, סמים זו לא הבעיה של הנוער העולה.

סבטלנה שנקר: צריך לראות מה גורם לזה.

סבטלנה שנקר: כך גם לגבי עבריינות ואלימות.

שרה כהן: נאמרו כאן הרבה מאוד דברים שבשיח שקיים כאן בין השירותים אלה דברים שאנחנו מדברים עליהם והם לא זרים לנו.

איוב קרא: התייחסי בעיקר לכך שמשרד הקליטה נותן גושפנקא למלחמה הזו של כל הגורמים.

שרה כהן: כשליפה ראשונית, חלק מאותם עובדים סוציאליים שעובדים במרכזים של משרד הרווחה הם במימון שלנו: מרבית הכסף שמגיע למרכז "פידל" מגיע דרכנו, "עלם" מקבלת מאתנו כמחצית מהעלות וכמעט את כל העלות של הרכזים דוברי השפה ועוד.

שרה כהן: אני כבר מזהה כאן על השולחן מקומות שנתמכים על ידינו בכספים לא מבוטלים, אבל לא על זה אני רוצה לדבר.

שרה כהן: ממה שראינו בכל העשור האחרון, בתחילה כל הזמן דיברנו על סוגיית הסיכון של נוער שנמצא בשוליים, זאת אומרת נוער שנושר מהמערכת הבית-ספרית, ושם חשבנו שיש את עיקר הבעיה.

שרה כהן: אני רוצה להחזיר לנתון שנאמר בהתחלה - יש כרגע בעיה חריפה גם אצל נוער שנמצא בתוך מסגרת החינוך הנורמטיבי.

שרה כהן: המשמעות היא כרגע שבעצם תהליכים שכרגע נעשים ברמה של הסברה בתוך מערכת החינוך הפורמלית מן הסתם פחות מותאמים לצרכים של נוער עולה בתוך המערכת החינוכית.

שרה כהן: זה אומר שלא רק נוער מנותק, שם זיהינו כל הזמן את הבעייתיות של השימוש בסמים, אלא נוער שהוא לכאורה נורמטיבי, שמבקר בתוך בית הספר, גם בקרבו אנחנו רואים את הבעייתיות.

שרה כהן: אלה דברים שכרגע בתוך הקשר עם משרד החינוך בהחלט יש לתת על זה את הדעת.

סופה לנדבר: כמה כסף אתם מעבירים לארגונים השונים?

שרה כהן: סליחה, תני לי בבקשה לדבר, אני לא יכולה לומר כרגע כמה אני נותנת לכל פרוייקט ופרוייקט, כמה בשנה שעברה וכמה השנה.

שרה כהן: אני אשמח למסור לך כל מידע שתרצי.

שרה כהן: המחקר שכרגע יצא לגבי דפוסי שימוש בסמים בקרב יוצאי אתיופיה הוא מחקר משותף שלנו ושל הרשות למלחמה בסמים.

שרה כהן: מבחינתנו הוא בא בדיוק בשביל לנסות ולזהות מה הבעיה בקרב יוצאי אתיופיה.

שרה כהן: צריך להתמודד עם הבעיה קודם כל בכיוון של המניעה.

שרה כהן: בחודשים האחרונים אנחנו מקיימים דיון רצוף עם הרשות למלחמה בסמים, אליו צירפנו גם נציגי עמותות ואנשים מתוך השטח, גם ארגונים של יוצאי חבר העמים וגם של יוצאי אתיופיה.

שרה כהן: המטרה הייתה מה אפשר לעשות עוד כדי לנסות להתמודד עם אותה בעיה גם בהעדרם של עובדים דוברי שפה ואיך אפשר כן ליצור איזושהי התמודדות שבנויה יותר על שותפויות.

שרה כהן: אנחנו מנסים ללכת כרגע יחד עם הרשות למלחמה בסמים על איזשהו תהליך שכרגע מכוון לקהל יעד שהוא קצת שונה ממה שהיה עד עכשיו באג'נדה, קהל של הורים עולים.

שרה כהן: אנחנו זיהינו את ההורים העולים כמשתנה חשוב וקריטי שהיום כמעט ולא מטופל.

שרה כהן: כוונתי לא לתוך המערכת הפורמלית אלא על המערכת הא-פורמלית, אל התוכניות שמכוונות לשטח, וזה בנוסף למה שכבר קיים ונעשה, משהו שאולי יכול ליצור כאן את התפנית, את השינוי.

שרה כהן: זיהינו כמה נקודות קריטיות.

שרה כהן: במצב של משאבים מוגבלים אנחנו הולכים לקראת פיילוט לכניסה והתערבות בשבעה יישובים, שלושה לגבי יוצאי אתיופיה - עפולה, יבנה וגדרה, וארבעה נוספים - חיפה, באר שבע ודימונה ליוצאי חבר המדינות ואור עקיבא לגבי יוצאי קווקז.

איוב קרא: זה בתוך מערכת החינוך הפורמלית?

שרה כהן: לא.

שרה כהן: מבחינתנו נעשה כאן עבודה יישובית שבנויה על כל הרצף, אנחנו נזמין את כל מי שרלוונטי כי חלק מהדברים שעלו הם, למשל, לאחר האיתור כל מה שקשור להפניה ולשירותים מתאימים.

שרה כהן: זה פיילוט שאנחנו עושים כרגע עם הרשות למלחמה בסמים כשהדגש הוא על הורים.

שרה כהן: אנחנו היום מדברים על איזשהו ניסיון לעבודה אינטנסיבית יותר, שתנסה ליצור איזושהי תפנית ולנסות ללמוד ולגזור איזשהן הצלחות מההתערבות הזו.

שרה כהן: משרד הקליטה בשנת 2004 מבחינתנו העלה את הנושא של ההתמודדות עם נוער בסיכון כנושא מרכזי.

שרה כהן: חלק מתוך התקציבים שאיכשהו הוסטו מיחידות אחרות בתוך המשרד הולכים כרגע לכיוון של התמודדות בנושא עבריינות בכלל ונוער עולה בסיכון בפרט, כשהנושא של סמים ואלכוהול הוא אחד מהם.

שרה כהן: אחד הפיתוחים היותר עדכניים זו התכנית שלנו שנקראת "מסיכון לסיכוי" שהיום פועלת בארבע רשויות.

שרה כהן: זו תכנית משותפת למשרד החינוך ולמשרד הרווחה, בה אנחנו מנסים להתמודד עם פרופיל של כ-500 בני נוער בסיכון ביישוב, כשהנושא של נוער עולה עובר חוק הולך לקבל שם ביטוי מיוחד.

שרה כהן: הביטוי הוא באמצעות הכנסת איש מקצוע דובר השפה עם מיומנויות של קצין מבחן.

שרה כהן: זה נעשה בשיתוף עם המשטרה.

שרה כהן: ארבעת היישובים נמצאים כרגע בפיילוט, כחלק מהתכנית הכוללנית ביישובים הללו.

שרה כהן: יש לנו מגמה כרגע יחד עם שירות המבחן לנוער להרחיב את זה ליישובים נוספים, שיחד עם המשטרה ועם שירות המבחן לנוער נזהה אותם כיישובים קריטיים, כלומר שבהם אנחנו רואים עלייה גוברת בשיעור העבירות והשימוש בסמים ובאלכוהול.

שרה כהן: מרכיב מאוד מרכזי בתכנית הזו הוא הקשר המיידי עם ההורים.

שרה כהן: לפעמים נער מגיע למשטרה וההורים יודעים אחרונים, הכוונה היא שאותו עובד יהיה עם הנער אבל יהיה גם עם ההורים של הנער כ"עסקת חבילה".

שרה כהן: זה הרבה וגם מעט, בוודאי לא נצליח להתמודד עם כל הצרכים אבל אני מקווה מאוד שלפחות בחלק מהכיוונים ננסה ליצור משהו אחר, שממנו אפשר יהיה ללמוד איך מתמודדים טוב יותר עם האוכלוסייה הזו.

רומן ברונפמן: אני תוהה על פרדוקס מסוים, שאני חושב שיש לו תשובה.

רומן ברונפמן: כאשר אנחנו מעידים על כך שהמערכות עובדות במלוא המרץ אנחנו יודעים שהן נוגעות לחלק קטן מאוד של הבעיה.

רומן ברונפמן: אני חושב שלסבטלנה הייתה תשובה, אולי כי היא באה מהשטח או כי היא למדה את הנושא או כי היא הצעירה מבין כולם פה, והתשובה שלה הייתה אמיתית.

רומן ברונפמן: היא אמרה כמשפט פתיחה את המשפט הקלאסי, שהסמים זו לא הבעיה, הסמים זה סימפטום.

רומן ברונפמן: אני חושב שהשימוש בסמים הוא סימפטום לבעיה האמיתית במדינה.

רומן ברונפמן: אם המצב הכלכלי-חברתי במדינת ישראל לא ישתנה, כל המאבק בסמים יהיה לשווא.