ועדת המשנה לנושא מפגעי איכות סביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 21, 2004-03-02 13:00

לאה נס: אני פותחת את ישיבת הוועדה בנושא זיהום מימי חוף עכו.

לאה נס: מדי כמה שבועות המדינה נרעשת כאשר אנחנו שומעים שהביוב של תל-אביב מוזרם לים, לחוף תל-אביב או לחוף הרצליה, בטלוויזיה רואים תמונות מאוד לא נעימות ואז יש רעש.

לאה נס: אבל מסתבר שבצפון הארץ, בנהריה ובעכו, מאז הקמתן שופכים את הביוב הגולמי לים כמשהו שבשגרה.

לאה נס: אמנם שמענו שבנהריה עומד להתרחש נס וההכנות להקמת מתקן טיהור שפכים נמצאות בעיצומן.

לאה נס: אנחנו נשמח לדווח על כך.

לאה נס: בעכו המצב נראה לא אופטימי כל-כך ולכן אנחנו נדון היום בעניין.

לאה נס: אי אפשר להשאיר את הדברים כך.

לאה נס: הוועדה סיירה באזור, בנחל נעמן, שהשפך שלו בים הוא באזור עכו.

לאה נס: לנחל נעמן המזוהם מוזרמים שפכים תעשייתיים ממפעלי התעשייה באזור.

לאה נס: מידע חמור שהגיע לוועדה, שהזכיר לנו אירועים עגומים, הוא שבקרבת שפך הנעמן חיל הים עורך אימונים.

לאה נס: אמנם קיבלנו מידע שנעשים ניטורים בזמן האימונים.

לאה נס: אני מציעה, למרות שזה כבר נשמע לי לא טוב, לאמץ מראש את עיקרון הזהירות המונעת ועד אשר לא תיפסק הזרמת השפכים הגולמיים והתעשייתיים לא לסכן את החיילים.

לאה נס: פרט לכך, אנחנו נצטרך לברר כאן בדיוק מה בודקים ומה מנטרים.

לאה נס: מן הראוי היה לא לסכן את החיילים שלנו ולא להגיע לפרשת הקישון מספר שתיים.

לאה נס: אני מאוד-מאוד מקווה.

לאה נס: בפתח הישיבה מר יריב אברמוביץ מעמותת "צלול" ייתן לנו רקע קצר על זיהומי הים בישראל.

לאה נס: אחר-כך אנחנו נתמקד באזור עכו ונשמע סקירה מפרופ' אביטל גזית, ואחר-כך נמשיך במהלך הדיון ונתייחס גם לעניין חיל הים.

יריב אברמוביץ: ברשותך, אני מבקש להגיד מילה על מה שקרה ביום ראשון בתל-אביב.

יריב אברמוביץ: זה אולי מעיד יותר מהכול על היחס של הרשויות, או לפחות חלק מן הרשויות, אל הים.

יריב אברמוביץ: חלק מהרשויות מתייחסות לים כאילו הוא איזה פח זבל, כאילו מדובר בחצר האחורית של מדינת ישראל.

יריב אברמוביץ: לצערי איגוד ערים דן לביוב שהזרים שפכים לים, ככל הנראה על-פי היתר שניתן לו מראש, לא מספיק רגיש למשמעות שיש לחוף הים בנרטיב הישראלי ובשיח הישראלי ודווקא באחד הימים החמים השנה הזרים כמות כזאת של שפכים כאשר ההודעה על כך ניתנה באיזה מודעה קטנטנה של אינץ' על אינץ' בעיתון.

עמרם מצנע: זה היה טיפול יזום?

יריב אברמוביץ: לפחות על-פי היתר, כך נטען בעיתון.

יריב אברמוביץ: אני פונה אל יושבת-ראש הוועדה וגם אל חברי הכנסת הנכבדים היושבים כאן, צריך לפעול במהלך של חקיקה או במהלך אחר כדי שלא ינתן היתר להזרמת שפכים לים מבלי שהציבור יקבל על כך הודעה מפורשת על-ידי הגורמים המזהמים והמזרימים.

יריב אברמוביץ: זה יביא גם להגברת השקיפות בפני הציבור.

יריב אברמוביץ: כך הציבור יוכל להתמודד עם הדברים האלה וזה כמובן יגן על הבריאות שלו ויאפשר חיים טובים יותר.

לאה נס: חוץ מזה שהיד לא תהיה קלה בעניין.

יריב אברמוביץ: אני אציג לכם סקירה קצרה על כל מה שקורה במדינת ישראל, ואני אתחיל מהצפון.

יריב אברמוביץ: עיריית נהריה מזה שנים ארוכות מזרימה ביוב גולמי לים לאחר סינון ראשוני בלבד.

יריב אברמוביץ: לא צריך להכביר מילים על כך שעל-פי אמנת ברצלונה חל איסור להזרים שפכים לים.

יריב אברמוביץ: האמנה אושררה גם בחוק למניעת זיהום ים ממקורות יבשתיים.

יריב אברמוביץ: אני לא רוצה להגיד את המילה שערוריה כי היא מילה קטנה מדי.

יריב אברמוביץ: זה מחדל שצריך להיפסק.

יריב אברמוביץ: זה לא מתאים למדינה שמעוניינת לשמור על הסביבה ועל הים שלה.

יריב אברמוביץ: אנחנו יודעים שהמשרד לאיכות הסביבה מתקדם בטיפול בהקמת מערכת ביוב בנהריה.

שלמה כץ: הבנייה כבר מתקדמת וזה לקראת סיום.

ליאורה אהרון: היינו בשטח והקבלן אמר לנו שזה ייקח לפחות שנה.

יריב אברמוביץ: נרד קצת דרומה.

יריב אברמוביץ: בעכו המצב חמור.

יריב אברמוביץ: שם רק היום מתחילים את התהליך.

יריב אברמוביץ: יש הזרמה חופשית של שפכים אל תוך הים התיכון לאחר סינון ראשוני בלבד.

יריב אברמוביץ: המקום הבא מבחינה גיאוגרפית הוא נחל נעמן.

יריב אברמוביץ: הזכרת בצדק, נחל נעמן הוא סוג של פצצה מתקתקת.

יריב אברמוביץ: זה נחל שהוא חצי נחבא אל הכלים.

לאה נס: היינו שם, הוא לא כל-כך נחבא.

יריב אברמוביץ: נחל ביישן שמקורותיו בשמורת טבע, בחלק היותר פנימי שלו.

יריב אברמוביץ: הנחל הזה סובל מזיהום קשה של מפעלים תעשייתיים, של קבוצות "מילואות" ו"מילואון".

יריב אברמוביץ: מצטרף לזה ביוב עירוני של קיבוץ עין-המפרץ וקיבוץ כפר מסריק.

יריב אברמוביץ: יש בריכות חמצון שזורמות לנחל מהאזורים האלה, בריכות דגים מעין-המפרץ.

יריב אברמוביץ: חלק מהזיהום שיוצא מהרפתות זורם גם כן אל הנחל.

יריב אברמוביץ: חלק מהמפעלים האלה עוסקים בצבעים (למשל מפעל "טמבור") – אלה חומרים מסוכנים מאוד ולא ידידותיים.

לאה נס: הם מוזרמים ישירות לנחל?

שלמה כץ: הם מוזרמים לים בעכו.

לאה נס: הבנתי שאל שפך הנעמן מוזרמים כל אותם שפכים מהמפעלים הפטרוכימיים.

שלמה כץ: זרמו שפכים ממפעל "פרותרום" וסגרתי אותו לפני חצי שנה בעקבות האירוע.

לאה נס: אבל עד לפני חצי שנה השפכים עוד זרמו אל הנחל.

יריב אברמוביץ: אנחנו לא מדברים על לוחות זמנים של חצי שנה.

יריב אברמוביץ: אם השפכים הפסיקו לזרום לפני חצי שנה מבחינתנו זה עסק זורם.

יריב אברמוביץ: אם הדברים הולכים ומשתפרים זה רק טוב.

יריב אברמוביץ: מדובר על ריכוז מזהמים חריף ומסוכן.

יריב אברמוביץ: אנחנו יודעים שזה בסמוך לחוף ארגמן, שהוא חוף רחצה.

יריב אברמוביץ: לפי הדיווחים שאנחנו מכירים, ואני שמח שהוועדה מכירה, ישנם אימונים של יחידות חיל הים באזור נחל נעמן – ונמצאים פה נציגי חיל הים, אולי הם יסבירו במה מדובר.

יריב אברמוביץ: אף אחד לא רוצה שיהיה כאן קישון נוסף.

יריב אברמוביץ: צריך לתת את הדעת כבר עכשיו, עוד בשלב המוקדם הזה, לדברים שקורים שם ולעצור את הזיהום הזה מהר ככל האפשר.

יריב אברמוביץ: המקום השני הוא נחל קישון.

יריב אברמוביץ: חבל להכביר מילים על נושא נחל הקישון.

יריב אברמוביץ: נחל הקישון הוא אחד המפגעים התברואתיים הגדולים יותר בארץ, אולי הנחל המזוהם ביותר בעולם, לפחות מה שמוכר במדינות מתוקנות.

יריב אברמוביץ: המקום הזה צריך להיכנס לטיפול שורש מסודר.

יריב אברמוביץ: צריך להכריז על המקום הזה כעל אזור מוכה אסון ולהתחיל להפעיל שם תוכנית רחבת-היקף בשיתוף כל הרשויות כדי לטהר את הנחל הזה, להוציא את הבוצה משם ולטפל בה.

יריב אברמוביץ: ראינו בסיור שיש תוכניות לגבי הנחל הזה עם תקציבים אדירים ואני מקווה שהן אכן יתממשו.

יריב אברמוביץ: קצת יותר דרומה יש את בריכות הדגים של מעגן מיכאל, שגם הן מזרימות חלק מהזיהום אל הים.

יריב אברמוביץ: זה קשור בנושא המזון שמוזרם לבריכות הדגים והעשרה של מי הים בחומרים שגורמים להתפתחות של אצות.

יריב אברמוביץ: השלב הבא זה תחנת הכוח בחדרה.

יריב אברמוביץ: מי הקירור מתחנת הכוח מוזרמים לים.

יריב אברמוביץ: חשוב לציין – ובעניין הזה אולי עשיתי חטא לנהריה – שישנם מפעלים, כמו "זוגלובק" וכמו "שטראוס", שמקפידים על טיפול נכון בחלק מהזיהומים שלהם.

יריב אברמוביץ: צריך כאן לחזק את ידיהם ולהגיד שוב שכאשר יש מודעות גבוהה ויש מפעלים שרואים בזה חשיבות אז הם מוכנים להשקיע כסף בעניין ולעזור לסביבה.

יריב אברמוביץ: גם בחדרה יש מתקן סינון.

לאה נס: אכן כל הכבוד להם אבל מה שיותר חשוב הוא שהעירייה חייבת לאכוף את זה ולבדוק את זה.

יריב אברמוביץ: בוודאי.

יריב אברמוביץ: זה אולי תשובה לכל הגופים שטוענים שלא ניתן לפתור את הבעיה ושמדובר בסכומים שימוטטו מפעלים.

יריב אברמוביץ: בארץ בוודאי עוד אף אחד לא הפסיד מקום עבודה אם הוא עמד בתקני איכות הסביבה, וזה נכון לכל הדברים.

יריב אברמוביץ: השלב הבא הוא נחל חדרה.

יריב אברמוביץ: שם הדגש הוא דווקא על ביוב עירוני ופחות על ביוב תעשייתי.

יריב אברמוביץ: מפעלי נייר אמריקה-ישראל מזרימים; חלק מהביוב של ואדי ערה (נחל עירון) מתנקז לשם ולנחל ברקן.

יריב אברמוביץ: נחל אלכסנדר סובל בעיקר משפכים שבאים מתחומי הרשות הפלסטינית בזיהום תעשייתי כבד, כל הזיהום מתעשיית השַיִש באזור שכם זורם גם הוא לנחל, וחלק מהזיהום מבריכות הדגים של קיבוץ מעברות.

לאה נס: ברור לי, על-פי התסקיר שלך, שעל כל אחד מהאזורים שציינת נוכל לעשות כבר ישיבה.

יריב אברמוביץ: נחל פולג, בלב לבה של המדינה.

יעקב צמח: בנחל אלכסנדר יש מתקן חירום שאמור לטפל בביוב של שכם וטול-כרם, צריך לציין את זה.

יעקב צמח: זה הוקם בכספי הרשות הפלסטינית.

לאה נס: על האזור הזה עשינו כבר דיון.

זאב פיש: צריך לציין שגם בנחל פולג המצב כבר הרבה יותר טוב.

יריב אברמוביץ: המצב בנחל פולג הוא הרבה יותר טוב ממה שהיה אבל עדיין מוזרמים לשם שפכים של הרשות הפלסטינית בעיקר.

יריב אברמוביץ: אחר-כך אנחנו מגיעים לחוף הרצליה, שם יש מתקן טיהור שמזרים בצינור שעומקו 600 מטר אל תוך הים אחרי טיפול שניוני.

יריב אברמוביץ: לצערי הרב יש שם יותר מדי תקלות ואנחנו שומעים יותר מדי פעמים שהמערכת קורסת ומוזרם זיהום חופשי לים.

לאה נס: טוב שאנחנו עדיין מזדעזעים.

לאה נס: זה מה שאני רוצה שיקרה גם בצפון הארץ, לא רק בהרצליה.

יריב אברמוביץ: השפד"ן הוא השלב הבא.

יריב אברמוביץ: אנחנו יודעים שהוא מזרים ביוב באופן קבוע ויש פריצות ביוב מדי פעם ותקלות שנועדות לתיקון.

יריב אברמוביץ: אחר-כך זה נחל שורק בדרום, נחל לכיש וכיוצא באלה.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: אחרי הסקירה הכללית הקצרה אנחנו נתרכז בזיהום בעכו ונשמע את פרופ' אביטל גזית.

אביטל גזית: תחום התמחותי הוא אקולוגיה של מערכות מים, בהתמקדות בנושא בעיות זיהום נחלים ושיקומם.

אביטל גזית: במסגרת הזאת עסקנו גם במחקר של נחל הנעמן וביצענו לאחרונה סקר עבור המינהלת לשיקום הנחל.

אביטל גזית: אני רוצה במשך עשר דקות להציג לכם את הבעייתיות, את הממצאים ואת ההמלצות.

אביטל גזית: מה שאתם רואים כאן בשתי התמונות, ונחל הנעמן הוא מצד ימין, זה לא צבע.

אביטל גזית: זה התפתחות של חיידק גופרית בצבע אדום שהתפתח בבריכות החמצון של "מילואות" במתקן הישן.

אביטל גזית: כאשר ריכוז החומר האורגני הוא גבוה מאוד אין חמצן וזאת התוצאה.

אביטל גזית: הדואליות של המערכת נראית בצד שמאל.

אביטל גזית: זהו עין-אפק, אחת מפנינות החמד שיש להן משקל עולמי, כפי שאני אגיד מייד.

אביטל גזית: אני רוצה להציג לכם את הבעייתיות של נחלי ישראל.

אביטל גזית: יש לנו שילוב חסר תקדים, ואם אנחנו רוצים "לנפנף באיזה דגל" של מקום ראשון בעולם – אנחנו צועדים במקום הראשון בשילוב של מצוקת מים חמורה עם זיהום חמור מאין-כמוהו של הנחלים.

אביטל גזית: לכן המצב שלנו בהשוואה לכל מקום אחר בעולם הוא חסר תקדים.

אביטל גזית: יש מקומות שאין בהם מים והזיהום הוא נמוך, יש מקומות שיש זיהום אבל יש הרבה מים.

אביטל גזית: אין מצב כמו שלנו, של שילוב כל-כך דרסטי.

אביטל גזית: אני רוצה להראות לכם דוגמה דווקא מהירקון.

אביטל גזית: אני אגיע מייד לנעמן.

אביטל גזית: הירקון היה הנחל השני בחשיבותו לירדן.

אביטל גזית: זרמו בו 220 מיליון מטרים מעוקבים, הוא היה נהר.

אביטל גזית: היום זורמים בו 0.4 מיליון מטרים מעוקבים, כלומר פחות מ-0.2% ממה שהיה בעבר.

אביטל גזית: מה שאתם רואים מצד ימין הוא הנחל באביב, אז לא זורם בו שום דבר.

אביטל גזית: בקיץ הוא יבש.

אביטל גזית: זה נחל איתן שהיה נהר.

אביטל גזית: מצד שמאל המצב הוא גרוע אף יותר.

אביטל גזית: אתם רואים את נחל כנא שמזרים שפכים.

אביטל גזית: כל המים שאתם רואים בירקון היום – כולם קולחין נטו.

אביטל גזית: אין אף טיפת מי מקור, שיהיה ברור.

אביטל גזית: מעבר לסכר בחלק העליון של הירקון, הקטע המתוק, לא זורמת אף טיפה.

אביטל גזית: הירקון הוא כולו קולחין.

אביטל גזית: כדי שהפרספקטיבה תהיה נכונה מצאתי לנכון להציג את זה.

אביטל גזית: נחלי החוף בישראל הם קצרים בכל קנה מידה.

אביטל גזית: נחל נעמן הוא הקצר שבהם, בסך הכול 11 קילומטרים.

אביטל גזית: הוא מתחיל בחלק העליון בעין-אפק וזורם צפונה ואחר-כך נכנס מערבה אל הים.

אביטל גזית: לאורך הדרך הוא קולט מקורות זיהום, שבקטגוריות אפשר לומר שהם שפכים; מי בריכות דגים באיכות גרועה ביותר כי אלה בדרך כלל המים האחרונים – דרך אגב, בעיית המדגה היא בעיה חמורה כי מתייחסים אל הנחלים כאל מערכות אופרטיביות, מאגרים תפעוליים עבור הבריכות, שואבים מים מהבריכות כשהם רוצים ומוציאים אל הנחל כשהמים לא טובים.

אביטל גזית: לכן צריך להתייחס אל נושא בריכות הדגים כחייב במענה, כמו כל ביוב אחר; ויש גם ניקוז חקלאי, שזאת בעיה דיפוזית חמורה יותר.

אביטל גזית: מקורות הזיהום הישירים של ערוץ הנעמן הם מי המדגה, שכבר הזכרתי, שפכי מפעל "מילואות", שאמנם היה שדרוג של בריכות החמצון אבל עוד מעט תראו תמונות שהמצב עדיין לא טוב, שפכי בריכות חמצון של כפר מסריק ודליפות מאתר הקומפוסט של "כרי נעמן".

אביטל גזית: דרך נחל חילזון, במורד הנעמן, נכנסים עודפי קולחין של מט"ש (מפעל טיפול שפכים) כרמיאל, ביוב טמרה, שפכי חזיריות אעבלין ואפק ועוד, זה לא הכול.

לאה נס: זה שפכי החזיריות ששמענו עליהן הבוקר?

אביטל גזית: אני מניח שכן.

אביטל גזית: אני לא שמעתי.

דוד אזולאי: מי מפנה לאתר הקומפוסט?

אביטל גזית: כל הגליל המערבי: קריית-מוצקין, קריית-ים, קריית-אתא.

שלמה כץ: זה אתר שהיה אתר הטמנה והוא נסגר.

שלמה כץ: היום אנחנו נכנסים לשיקום שלו.

שלמה כץ: היום מביאים למפעל הקומפוסט אבל משם זה הולך לאזור הטמנה אחר.

שלמה כץ: אלה תשטיפים מאתר הטמנה שהיה שם בעבר, עד לפני 6 שנים או יותר.

שלמה כץ: כבר 6 שנים הוא סגור.

שלמה כץ: זה אמנם לא מספיק זמן כי הפסולת נשארת בקרקע.

שלמה כץ: אנחנו נכנסים לשיקום שלו, כבר התחלנו בקידוחי ניטור.

שלמה כץ: אני אפרט על כך בהמשך אם תרצו.

אביטל גזית: עדיין קיימת דליפה, זה עדיין מקור זיהום ויש להתייחס אליו.

אביטל גזית: פה אתם רואים מלמטה למעלה את מפעל הקומפוסט, "מילואות", כפר מסריק ונחל חילזון.

אביטל גזית: דרך אגב, הבעיה היא לא רק של הנעמן.

אביטל גזית: ברגע שהנחל מזוהם, גם הים בשפך הנחל ובסביבתו מזוהם.

אביטל גזית: מעבר לזה, מדרום לנחל, הנעמן איננו מקור הזיהום היחיד.

אביטל גזית: אני שומע היום שהמפעל נסגר.

אביטל גזית: תיכף תגיד לי אם מה שאני מראה כבר לא קיים.

אביטל גזית: את זה אנחנו נראה בסוף המצגת.

אביטל גזית: צמצום דרסטי של הזרימה בשילוב עם זיהום כבד גורמים למצב אקולוגי קשה ביותר.

אביטל גזית: הנעמן הוא אחד הנחלים הפגועים ביותר בין נחלי החוף.

אביטל גזית: בעין-אפק, שעד שנות השלושים זרמו בו 50 מיליון מטר מעוקבים בשנה, למעלה מ-90% מהמים כבר לא קיימים, והתוצאה היא זאת.

אביטל גזית: כאן אתם רואים את המצב כשעין-אפק מלא במים, ובשנה שחונה הוא מתייבש וצריך לרדוף אחרי המים על-ידי חפירה לעומק כדי לגלות קצת המים וכדי שבעלי-החיים יוכלו להתקיים.

עסאם מח'ול: שואבים את זה?

אביטל גזית: כן.

אביטל גזית: יש שאיבה ולכן האקוויפר, המאגר התת-קרקעי יורד, המפלס יורד, הנביעות פוסקות והמקום מתייבש.

אביטל גזית: הנעמן היה אחד מנחלי האיתן של ישראל.

אביטל גזית: אתם יכולים לראות מצד ימין, יש זרימת מים.

אביטל גזית: בשנה שחונה לא זורמת אף טיפת מים.

אביטל גזית: אתם רואים בצד שמאל את אותה תעלה יבשה.

אביטל גזית: בצד שמאל אפשר לראות שפמנונים מסכנים ששרדו במים, מחפשים להם עוד טיפת מים אחרונה לפני שהם יסיימו את חייהם.

אביטל גזית: לנחל חודרים שפכים ומים באיכות גרועה.

אביטל גזית: אתם רואים את שפכי "מילואות".

אביטל גזית: זה מה שהיה לפני כמה שנים וזה מה שנכנס היום.

אביטל גזית: הצבע החום למטה מצד ימין הוא מה שחודר היום לנחל מ"מילואות".

אביטל גזית: שפכי כפר מסריק – בצד שמאל אתם יכולים לראות את הצינור שמזרים מבריכות חמצון שתפקודן הוא מתחת לכל ביקורת.

אביטל גזית: בשום מקום בעולם לא היו מאפשרים שזה יכנס לנחל.

אביטל גזית: גם לפי חוקי מדינת ישראל האיכות הזאת לא ראויה.

אביטל גזית: ובריכות הדגים שהזכרתי.

אביטל גזית: מדינת ישראל דנה על קריטריונים למים לחקלאות ולנחלים.

אביטל גזית: ישבה ועדה בראשות ד"ר יוסי ענבר שקבעה קריטריונים.

אביטל גזית: אני לא רוצה להיכנס כרגע לפירוט הפרמטרים.

אביטל גזית: אני רק רוצה להראות לכם בהשוואה – ואת זה קל לראות – תסתכלו על המכפלה.

אביטל גזית: מצד ימין זה מה שצריך להיות ומצד שמאל מה שיש בנחל באזור כניסת נחל חילזון.

אביטל גזית: אתם רואים שהשיעורים הם פי 10, פי 80, פי 20, פי 3, פי 40 ופי 3,500.

אביטל גזית: אם תרצו, אני מוכן לפרט גם מה הוא כל פרמטר.

אביטל גזית: אבל עצם העובדה שהאיכות היא גרועה אומרת שיש להתייחס לזה ברצינות.

אביטל גזית: גם בריכות הדגים – אני מציג את זה כי היתה טענה של אנשי המדגה שהמים שלהם טובים.

אביטל גזית: תראו שהערכים שלהם בהשוואה למה שמומלץ על-ידי ועדת ענבר הם פי 10, פי 80, פי 40 וכולי.

אביטל גזית: תמונת המצב האקולוגית: שמורת עין אפק מוגדרת כשמורה ביוספירית.

אביטל גזית: "שמורה ביוספירית" היא שמורה שלא אנחנו מכריזים עליה אלא מכריזים עליה מומחים בעולם.

אביטל גזית: מסתבר שבינינו לבין טורקיה אין אף שרידים של ביצה מהסוג של עין אפק.

אביטל גזית: אנחנו הבחנו בנושא הזה רק כשכבר היו שם מים אחרונים אבל הצלחנו איכשהו להציל את עין אפק.

אביטל גזית: שמורת הטבע עין אפק היא פנינה בכל קנה מידה, וגם בקנה מידה עולמי.

אביטל גזית: באיכותה, לא בגודלה.

אביטל גזית: זה עציץ קטן בקנה מידה ריאלי.

לאה נס: לא הבנתי איך המפלס פה לא יורד.

אביטל גזית: גם פה הוא יורד.

אביטל גזית: הצגתי כאן תמונה של הנחל במצב טוב.

אביטל גזית: גם פה הוא יורד והנחל מתייבש וצריך לחפור בריכות לעומק על מנת שיבצבצו מים עד שיבוא חורף גשום יותר.

אביטל גזית: המקום הזה היה עשיר בצמחייה ייחודית, צמחיית מים וצמחייה מלווה, עם מינים נדירים ביותר, שלצערנו נכחדו ולא נוכל להחזיר אותם יותר.

אביטל גזית: שפך הנעמן וגידוליו זה פנינת טבע מאוד-מאוד ייחודית.

אביטל גזית: אני מציג את זה כי יש כאן פוטנציאל תיירותי כלכלי.

אביטל גזית: כל מי שמסתכל על שיקום הנחל יודע שניתן לעבור מנחל שהוא חצר אחורית, מקום שמשליכים אליו פסולת, להפוך אותו לחצר קדמית על-ידי שיקום הנחל ואז הוא הופך להיות משאב ומושך אליו תיירות.

אביטל גזית: לכן צריך להסתכל על זה גם בהקשר של היזמות ובהקשר הכלכלי.

אביטל גזית: אני רוצה להראות לכם מה שנראה מאוד לא מרשים.

אביטל גזית: אתם מסתכלים כאן על תמונות של מליחת הנעמן.

אביטל גזית: זה אזור מליח עם צמחייה שאין דוגמתה.

אביטל גזית: זה גן בוטני שהקדוש ברוך הוא נתן לנו.

אביטל גזית: אם נשכיל להציג את זה בפני הציבור, הוא יהיה מקום עלייה לרגל כי אין דברים כאלה במקומות אחרים.

אביטל גזית: היום אתה עובר וכואב לך הלב, זורקים שם אשפה ופסולת והמקום הזה פשוט נהרס.

אביטל גזית: כל סדרת בעלי החיים שאתם רואים כאן זה חלק קטן ממה שהיה בנחל.

אביטל גזית: אני רוצה להציג לכם מצד ימין את הדג הלא מרשים הזה.

אביטל גזית: הדג הזה נמצא רק במדינת ישראל, השם המדעי שלו הוא "אקנטובראמה תלאביבנסיס" (Acanthobrama Telavivensis), על-שם תל-אביב.

אביטל גזית: הוא נמצא בנחל הירקון ולא מצוי בשום מקום אחר בעולם.

אביטל גזית: בכל מקום אחר בעולם כשיש דברים כאלה המקום הופך להיות המקום הכי שמור שיש.

אביטל גזית: אנחנו מחזיקים את הדג הזה היום אצלנו באוניברסיטת תל-אביב כי הוא הולך ונעלם מהסביבה כי הנחלים מזוהמים ואין לו איפה לחיות.

אביטל גזית: שורדים יצורים שיודעים להתמודד עם ביוב.

אביטל גזית: מצד ימין באדום אתם רואים זחל של יתוש, למזלנו לא עוקץ כי לבוגרים אין בכלל גפי פֵה.

אביטל גזית: הצבע האדום שלו הוא המוגלובין.

אביטל גזית: גם להם יש המוגלובין, מה שלנו יש בכדוריות הדם האדומות אצלם יש בנוזל הגוף, והם יכולים לחיות במקום שכמעט ואין בו חמצן.

אביטל גזית: איפה אין חמצן?

אביטל גזית: איפה שיש זיהום בחומר אורגני.

אביטל גזית: כשיש זיהום בחומר אורגני אנחנו מוצאים אותם בכמויות גדולות.

אביטל גזית: אתם רואים בתמונה למעלה כתמים אדומים.

אביטל גזית: זה אזור שאף בעל חיים אחר לא יוכל לחיות בו, רק הזחל של היתוש הזה, וזה מראה על סביבה פגועה אקולוגית בצורה קיצונית.

אביטל גזית: מעשה ידי אדם: תסלחו לי על התמונה הברוטלית.

אביטל גזית: בנחל הנעמן יש אוכלוסייה של הצב הרך.

אביטל גזית: זה האזור הצפוני ביותר בעולם שהצב הזה מגיע אליו.

אביטל גזית: הוא נמצא באפריקה ומגיע עד אלינו.

אביטל גזית: פה דייגים דגו את הצב הזה והדייג התעצל לחתוך את החוט עם הקרס אז הוא הוריד לצב את הראש בשביל לשחרר את הקרס.

אביטל גזית: מה הם הפתרונות: קודם כול, מדינת ישראל ששרויה במצוקת מים צריכה לאמץ את העיקרון שאנחנו צריכים להוביל בו בעולם – ניצול המים במורד, לא במעלה.

אביטל גזית: העיקרון הוא לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה, ובמקרה הזה זה אפשרי.

אביטל גזית: כפי שאנחנו אומרים בז'רגון המקצועי: Have the water and drink it too.

אביטל גזית: אתה קודם נותן למים לזרום בנחל, וכשהם מגיעים למקום הנמוך אתה שואב אותם בחזרה לשימושים אחרים.

אביטל גזית: הרווחת את כל שירותי המערכת.

אביטל גזית: eco-system services (שירותי מערכת) – זה היום מילת המפתח בכל הטיפול הסביבה.

אביטל גזית: הסביבה מספקת לנו שירותים.

אביטל גזית: אם אנחנו יודעים לנצל אותם, הרווחנו.

אביטל גזית: אם אנחנו פוגעים בסביבה, אנחנו מפסידים את כל אותם שירותים.

לאה נס: על זה אני יכולה להגיד לך שיש קצת פתרון.

לאה נס: הגשתי הצעת חוק שעברה כבר קריאה טרומית לשיקום הנחלים והקצאת מים לטבע, שייתנו להעביר בנחלים את המים הטובים, לשקם אותם ולהשתמש בהם.

אביטל גזית: אני יודע כי הייתי שותף למסמך הזה.

אביטל גזית: אני רוצה לתת לכם דוגמה.

אביטל גזית: בישובי דן-דפנה מקבלים את המים של נחל הדן בגרביטציה, לא משקיעים אגורה בשאיבה.

אביטל גזית: מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה את זה כי הם לוקחים מים של כל הציבור מהמורד.

אביטל גזית: היום עלויות השאיבה הן בטלות בשישים.

אביטל גזית: ההפסד לציבור הרחב הוא לאין ערוך גדול מזה.

אביטל גזית: מה היא הקונספציה בשיקום?

אביטל גזית: על זה תמיד יש ויכוח ואנשים שאין זה מקצועם טועים בעניין הזה.

אביטל גזית: בשיקום יש את שלושת ה-R: Reclamation, Rehabilitation, Restoration.

אביטל גזית: Reclamation זה בעצם שיקום אסתטי.

אביטל גזית: יש מחצבה שהיא פגע בנוף.

אביטל גזית: כיסיתי אותה, שתלתי בה עצים וסילקתי את המפגע האסתטי הזה.

אביטל גזית: זה לא שיקום אקולוגי.

אביטל גזית: Restoration זה החזרת המצב לקדמותו, בדיוק כמו שהיה.

אביטל גזית: היתה איזה קטסטרופה, אני עושה את כל המאמצים להחזיר את המצב לקדמותו.

אביטל גזית: זה מצב שאפשרי רק בשמורות טבע.

אביטל גזית: אנחנו לא יכולים להחזיר את מצב הירקון אחורה.

אביטל גזית: יש לנו את גוש דן של 1.5 מיליון תושבים, זה לא יעזור.

אביטל גזית: האמצע הוא הנכון, ה-Rehabilitation, החלמה.

אביטל גזית: אנחנו יכולים לגרום למערכת להשתקם גם מבחינה מבנית וגם מבחינה תפקודית.

אביטל גזית: אני לא ארחיב על זה כעת.

אביטל גזית: מה הוא החזון?

אביטל גזית: אני חושב שאנחנו יושבים בפורום הנכון לדבר על חזון.

אביטל גזית: החזון הזה הוא חזון מוסרי לדורות הבאים.

אביטל גזית: אנחנו עשינו מה שעשינו – היה דור המקימים, דור המייסדים, והדור שאחריו, ואנחנו הדור שקיים פה.

אביטל גזית: אנחנו לא יכולים להנחיל לבנינו נחלים מזוהמים משוקמים על ביוב, בשום פנים ואופן ולא.

אביטל גזית: במדיניות שיקום הנחלים החזון העתידי צריך להיות שבנחלים יזרמו מים באיכות מי-מקור, וזה לא דבר אוטופי.

אביטל גזית: הדבר הזה יושג בהדרגה.

אביטל גזית: האינטרס של משק המים והאינטרס של הנחלים הוא אותו אינטרס, של מפלסים גבוהים.

אביטל גזית: מפלסים גבוהים שומרים על איכות המים במאגרים ומאפשרים קילוח של מים במעיינות.

אביטל גזית: בשנת 2010 אנחנו אמורים להגיע להזרמה בקריטריונים שנקבעו בוועדת ענבר, ואני חושב שבשנת 2020, כשתוכנית ההתפלה תגיע ליעדה, יהיה גם קילוח טבעי והנחלים שלנו ייראו אחרת.

אביטל גזית: זאת התמונה האחרונה של מפעל "פרותרום".

אביטל גזית: אני אשמח מאוד אם תגידו לי שזה כבר לא קיים.

אביטל גזית: מה שאתם רואים למטה הוא הצינור היוצא מ"פרותרום" שמזרים את הקולחין שלו.

אביטל גזית: מצד ימין יש שלט של המפעל – אין לזה תקדים בעולם בשום מדינה שיש בה חוק האוסר לזהם את הים – שבו כתוב: "הזרמה של ביוב תעשייתי, נא להימנע במגע עם זרם המים".

אביטל גזית: איך מדינת ישראל לא מתביישת?

אביטל גזית: אלה תלמידי קורס איכות הסביבה של אוניברסיטת תל-אביב.

אביטל גזית: כשהם ראו את זה הם שלחו מייד מכתב לשרה לאיכות הסביבה דאז, גברת אורה נמיר.

לאה נס: כל התמונות כאן הם מהתקופה של אורה נמיר?

אביטל גזית: לא.

אביטל גזית: אבל אני אומר שזה היה כבר אז.

ליאורה אהרון: אלה חומרים שנמצאים שם בבוצה.

עסאם מח'ול: זה מה שנקרא: מאז ומתמיד.

אביטל גזית: אני אשמח אם מישהו יגיד לי שזה כבר לא קיים, אני אברך על כך.

לאה נס: עד לפני חצי שנה הם עוד עבדו.

אביטל גזית: במסגרת מחקר צללנו במקום הזה והאנשים שלנו שצללו שם חזרו עם דלקות עיניים ועם הרגשה לא טובה.

אביטל גזית: מיליוני צדפות מתות על החוף, סרטנים גוססים.

אביטל גזית: לצערי הרב דייגי עכו אוספים את אותם סרטנים ואני לא חושב שהם הולכים לשים אותם במטמנה.

אביטל גזית: הם יגיעו כנראה ליעד אחר, אני לא רוצה אפילו לחשוב איפה.

אביטל גזית: זה מה שקורה.

אביטל גזית: תודה רבה.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: לפני שאנחנו נפנה למשרד לאיכות הסביבה ולעיריית עכו, אני רוצה לומר שאין חילוקי דעות על כך שנחל הנעמן מזוהם, ושיפכוֹ אולי עוד יותר כי מפעלי התעשייה שופכים את השפכים המזוהמים שלהם, של דלקים וכולי, בשפך הנחל.

לאה נס: לכן אנחנו רוצים לשמוע את נציגי חיל הים, האם המידע שהגיע אלינו, שחיילים מתאמנים בקרבת שפך הנחל, הוא נכון.

לאה נס: אנחנו מבקשים לשמוע את העובדות ולדעת מה נעשה.

דוד אזולאי: האם יש כאן גם נציג של בית-הספר לקציני ים?

קריאה: זה לא שייך לצבא.

ויקטור וייס: אני ראש מדור איכות הסביבה באגף התכנון בצה"ל.

ויקטור וייס: אני אפתח ואומר שהסיסמה "קישון שתיים" טובה אולי כסיסמה.

לאה נס: אמרנו שאנחנו מקווים שזה לא "קישון שניים" כי הזיהום של נחל הנעמן, ראית שהוא מתחיל לשאוף למה שקיים בנחל הקישון.

ויקטור וייס: אין מה להשוות, לא בפעילות ולא באופי.

ויקטור וייס: אלה שני מקרים שונים לגמרי.

לאה נס: בואו נשמע מה עושים שם.

ויקטור וייס: במקום לדבר בסיסמאות אני אדבר על עובדות.

ויקטור וייס: ראשית, צריך להבין איפה נמצא הבסיס הזה.

ויקטור וייס: הבסיס הזה נמצא קילומטר צפונית לשפך הנחל.

ויקטור וייס: דרומית לבסיס, בינו לבין השפך, יש עוד שני חופי רחצה שבהם שוחים אזרחים.

ויקטור וייס: למיטב הבנתי בחוף הצפוני, שהוא מדרום לנו, יש אזרחים שמדי פעם מתרחצים בים.

ויקטור וייס: וצפונית אלינו נמצא בית-ספר לקציני ים בעכו.

עמרי שרון: זה שאזרחים מתרחצים שם – הם הולכים לשם מרצונם החופשי.

עמרי שרון: גם אם זה לא נכון, לא בריא ולא חכם הם עושים את זה.

עמרי שרון: ברגע שהצבא או המדינה שולחת לשם מישהו ובעצם מכריחה אותו להיכנס למים – יש כאן משהו אחר.

עמרי שרון: לכן שאלו אותך את השאלה הזאת.

ויקטור וייס: איזה פעילות אנחנו עושים שם?

ויקטור וייס: רוב הפעילות שנעשית שם היא עם כלי-שיט.

לאה נס: לא שוחים שם?

ויקטור וייס: יש מעט מאוד פעילות שחייה.

ויקטור וייס: אין פעילות צלילה, שיהיה ברור.

לאה נס: מה זה נקרא מעט?

לאה נס: דרך אגב, בצלילה לפחות לובשים את חליפות המגן שאולי יכולות להגן, אבל שחייה במים מזוהמים זה לא בדיוק בריא.

ויקטור וייס: השחייה היא שחיית בוקר, כשהחיילים רצים למים, עושים שחייה קצרה, חוזרים חזרה, מתקלחים וממשיכים את הפעילות.

לאה נס: זה בדיוק מה ששמעתי מאחד החיילים.

ויקטור וייס: תנו לי לסיים את הסקירה ואחר-כך אשמח לענות על שאלות.

ויקטור וייס: כמו שאמרתי, זה כל הפעילות שאנחנו עושים במים.

ויקטור וייס: רוב הפעילות היא בשיט, ומעט מאוד פעילות שחייה בשעות הבוקר, וגם זה לא תמיד.

ויקטור וייס: אנחנו פעילים שם בערך חצי שנה במהלך השנה, זאת אומרת אין פעילות רציפה כל הזמן אלא באופן יחסי בערך 6 חודשים בשנה אנחנו מתאמנים שם.

ויקטור וייס: משרד הבריאות מבצע פיקוח, ובנוסף לפיקוח של משרד הבריאות, על-פי ההמלצות של משרד הבריאות ובתיאום מלא אתו אנחנו מבצעים בדיקות וניטור.

לאה נס: אתם מבצעים את הבדיקות או משרד הבריאות מבצע אותן?

ויקטור וייס: משרד הבריאות מבצע את הניטור שלו.

לאה נס: הוא נותן לכם אישור לבצע פעילות בתוך המים?

ויקטור וייס: משרד הבריאות מבצע ניטור שלו.

ויקטור וייס: בנוסף לניטור של משרד הבריאות אנחנו מבצעים ניטור שלנו.

לאה נס: אפשר לדעת מה אתם מנטרים?

ויקטור וייס: אנחנו עושים בדיקות של קולי צואתי ואי-קולי.

לאה נס: איפה הניטור של כל החומרים הכימיים המסרטנים ששמענו שנמצאים בנעמן?

לאה נס: לא שאני מזלזלת בבדיקות שציינת.

לאה נס: מדברים כאן על שפכים תעשייתיים.

יריב אברמוביץ: גם בקישון אין קולי.

ויקטור וייס: קודם כול, לגבי היקף הזיהום, יש כאן הרבה מאוד זיהום אורגני והקוליפורמים נותנים לנו מענה לזיהום האורגני.

ויקטור וייס: אבל בהיבט הכימי אנחנו מבצעים ניטור של בדיקה כימית מלאה ומפורטת, יסודית מאוד, ומקבלים את התוצאות האלה.

לאה נס: מה אומרות התוצאות?

קריאה: באיזה תדירות אתם עושים את הבדיקות האלה?

ויקטור וייס: אנחנו עושים את הבדיקות האלה אחת לשנה.

לאה נס: מה אתם בודקים ומה התוצאות?

ויקטור וייס: הבדיקות הכימיות נעשות על-ידי גוף אזרחי ואנחנו מקבלים ממנו את התוצאות.

ויקטור וייס: אין לי כאן את התוצאות.

לאה נס: מה זאת אומרת שאין לך?

לאה נס: הרי באת לישיבה הזאת.

לאה נס: זאת היתה הפואנטה של הישיבה.

לאה נס: איך אין לך תוצאות כאלה?

ויקטור וייס: הבדיקה מבוצעת על-ידי המכון לחקר ימים ואגמים, זה הגוף המקצועי המוסמך שיש לו את כל המידע ואת הכלים לבצע את הדיגום הזה.

ויקטור וייס: אנחנו מקבלים מהם את התוצאות.

ויקטור וייס: אגב, זה תהליך ארוך, זאת בדיקה מורכבת מאוד, חלק מהבדיקות נשלחות לחוץ-לארץ, לוקח גם זמן לקבל את הבדיקות האלה.

ויקטור וייס: הבדיקות עולות גם הרבה מאוד כסף.

לאה נס: הכול טוב ויפה.

לאה נס: אני לא יודעת מה כל הסיפורים האלה.

לאה נס: אני חושבת שהיית אמור להגיע לכאן היום עם התוצאות, להבהיר מה בודקים בדיוק, איזה חומרים, איזה מתכות, מה התוצאות, מה הרמה.

לאה נס: רק עם מידע כזה נוכל להגיע למסקנות.

לאה נס: מה שאתה אומר הוא מידע שכבר דיברנו עליו.

לאה נס: אני ציפיתי בישיבה הזאת – בגלל זה אמרתי שאני מקווה שזה לא הקישון מספר שתיים ושתוכל להגיד לי שאנחנו לא צפויים שם לאסון אלא אלה דברים קלים.

לאה נס: אבל בינתיים לא קיבלתי שום תשובה מעבר למה שידעתי עד לרגע זה.

עסאם מח'ול: בינתיים הרגעת אותנו שזה רק זיהום בוקר.

ויקטור וייס: בכל מקרה שאנחנו מגלים שיש זיהום אנחנו לא נמצאים שם, לא מבצעים אימון.

לאה נס: אבל אתה אומר שאת הבדיקה הכימית אתה עושה רק פעם בשנה.

לאה נס: אז איך אתה יכול לדעת?

לאה נס: המקום הזה מועד לפורענות.

לאה נס: כפי ששמעת מוזרם אליו ביוב באופן רצוף.

לאה נס: יש שפכים תעשייתיים שמזהמים את הנחל, והם לא אמורים להיות שם, שמגיעים גם אליכם.

לאה נס: איך אפשר להסתפק בבדיקות שאתם מציינים עכשיו של קולי וצואה, ולעשות בדיקות כימיות רק פעם בשנה?

לאה נס: אתה גם לא מביא אותן.

לאה נס: ולמרות זה החיילים מתאמנים שם במשך חצי שנה?

לאה נס: אפילו פעם אחת לא הייתי רוצה שחייל יכנס למים מזוהמים כאלה.

לאה נס: להגיד "קישון מספר שתיים" זה לא אמירה כל-כך פופוליסטית כי הנושא הזה נדון כבר כמה שנים.

לאה נס: בשנת 2002 הוקמה כבר ועדה שדנה בזה.

לאה נס: אז לחשוב שהיום ב-2004 עדיין אומרים שעושים בדיקה אחת בשנה?

לאה נס: זה נשמע לא טוב.

ויקטור וייס: הבדיקות האלה מתואמות עם משרד הבריאות.

ויקטור וייס: אנחנו פועלים על-פי ההנחיות של משרד הבריאות.

לאה נס: אנחנו נשמע גם אותם.

ויקטור וייס: צריך לזכור שהפעילות שלנו תואמת באופייה את הפעילות האזרחית שקיימת במקום.

לאה נס: הבהירו לך שיש הבדל בין אזרחים שנמצאים שם מרצונם הטוב ומבחירתם.

לאה נס: זה לא אותו דבר.

לאה נס: נכון שאנחנו נתלונן גם בפני הרשות המקומית.

ויקטור וייס: יש בית-ספר לקציני ים בעכו שעושה פעילות דומה לאופי הפעילות שאנחנו עושים.

לאה נס: אם הוא עושה חטא, לך יש אישור לעשות חטא נוסף?

לאה נס: אתה מסתכל על השני ולפי זה אתה עובד?

ויקטור וייס: לא.

ויקטור וייס: לכן אנחנו בודקים את עצמנו.

ויקטור וייס: קודם כול אני בודק מה ההנחיות של משרד הבריאות, שהוא המנחה המקצועי, שעל-פי ההנחיות שלו אנחנו פועלים.

ויקטור וייס: בעקבות הקישון הוקמה ועדה מקצועית בין-משרדית שמיפתה את כל הסיכונים הבריאותיים הקיימים בכלל במדינת ישראל והגדירה מה הם גורמי הסיכון.

ויקטור וייס: בשלב השני, אמרו בהתאם לגורמי הסיכון מה המשמעות שלהם, כלומר מה המגבלות.

ויקטור וייס: בעקבות ההגדרה של המגבלות מיפו את כל גורמי הסיכון.

ויקטור וייס: יש היום בצה"ל מפה, אני לא מכיר אח ורע לזה בעולם כולו.

לאה נס: אבל איפה משהו ספציפי על נחל הנעמן?

ויקטור וייס: במיפוי הזה קיים האתר המדויק של מפרץ נעמן כמקום שהוא בעייתי.

ויקטור וייס: לכן ועדה בין-משרדית הגדירה את הקריטריונים שעל-פיהם יהיה מותר להתאמן ואיזה אופי של פעילות.

ויקטור וייס: הוגדרו הקריטריונים, הוגדרו התקנים ועל-פי הבדיקות ועל-פי התדירות של הבדיקות, שנקבעו בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות, לא רק על דעת עצמנו, נעשו מספר סיורים במקום ואנחנו מבצעים את הפעילות בתיאום מלא עם הרשויות.

ויקטור וייס: אנחנו לא יודעים על איזה בעיה.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות.

זאב פיש: אני מפקח ארצי במחלקה לבריאות הסביבה במשרד הבריאות.

זאב פיש: קודם כול לגבי התמונות שהוצגו כאן של נחל נעמן.

זאב פיש: בזמן שהמפעלים האלה זיהמו, כל חופי עכו בלי יוצא מן הכלל היו אסורים לכל פעילות בהוראת משרד הבריאות, סימן קריאה.

לאה נס: זאת אומרת, עד לפני חצי שנה אף אחד לא התרחץ בחופי עכו?

זאב פיש: כשהיו הזיהומים של "פרותרום" וכל הדברים האלה - - -

לאה נס: הם הרי שפכו שם כל הזמן.

עמרי שרון: הוא אומר שמבחינתם זה היה אסור בשימוש.

עמרי שרון: זה שאנשים נכנסו למים, הם לא אחראים על אכיפה.

לאה נס: השאלה אם היתה הודעה על כך.

לאה נס: אנחנו נברר את זה עם העירייה.

לאה נס: אני רוצה להבין את זה עד תום.

זאב פיש: היתה הודעה.

זאב פיש: היו הרבה הודעות.

זאב פיש: אני עצמי הופעתי בתקשורת ורבתי עם לא מעט אנשים, שאני מניח שחלקם נמצאים כאן.

זאב פיש: האשימו שאנחנו קיצוניים, הן בגלל מרכיבים כימיים והן בגלל מרכיבים מיקרוביאליים.

זאב פיש: אני חוזר, הקוליפורם הצואתי הוא לא חיידק פתוגני, זה אינדיקטור להימצאות ביוב אורבני בים.

זאב פיש: אז לא לזלזל גם בדבר הזה.

זאב פיש: ההנחיות של משרד הבריאות הן ברורות מאוד.

זאב פיש: גם אם התוצאות של בחינות המעבדה בים, הן מבחינת המרכיבים הכימיים והן מבחינת המרכיבים המיקרוביאליים, טובות ויש הזרמה שמוגדרת על-ידי המשרד לאיכות הסביבה ועל-ידינו כהזרמה של שפכים לא מטופלים, או לא מטופלים ברמה מספיקה שעדיין מהווים סכנה לבריאות הציבור, החוף אסור לרחצה.

זאב פיש: אני רוצה לומר לכם שעכשיו בחופי תל-אביב, אם אני אדגום בחלק מהחופים התוצאות יהיו טובות כי זה עניין של זרמים אוקיאנוגרפיים כאלה או אחרים.

זאב פיש: אלה ההנחיות, בלי שום קשר לתקן כימי או מיקרוביולוגי.

זאב פיש: בנוסף לכך, כדי לדעת את המיהול ואת התנהגות כתם הזיהום בים, אנחנו עושים מעקבים מיקרוביאליים וכימיים במיטב הידע שלנו ושל המשרד לאיכות הסביבה והמכון לחקר הימים והאגמים.

זאב פיש: אני חייב לציין כאן את שיתוף הפעולה בין הגופים האלה.

זאב פיש: בקיץ האחרון בתקופה מסוימת חוף ארגמן הצפוני, לא זה שקרוב לנעמן, לאחר סדרת בדיקות נתנו אישור לעירייה ולמשרד הפנים לפתוח את החוף, בכפוף לכללי דיגום מדוקדקים מאוד שקבענו.

לאה נס: זה היה רק בקיץ האחרון?

זאב פיש: בקיץ האחרון, וגם לא במשך כל הקיץ.

לאה נס: מה היה בקיץ בשנים קודמות?

זאב פיש: ב-90 ומשהו אחוז מהזמן כל החופים היו סגורים בהוראת משרד הבריאות.

קריאה: וגם צה"ל לא התאמן שם?

זאב פיש: אני לא אחראי על צה"ל.

לאה נס: עוד מעט אנחנו נשאל של מי האחריות לשים את השילוט וליידע את הציבור.

לאה נס: אני לא כל-כך בטוחה שתושבי עכו לא השתמשו בחופים.

דוד אזולאי: 90% מהזמן החופים בעכו היו סגורים לרחצה?

דוד אזולאי: זה לא נכון.

לאה נס: נמצא איתנו חבר כנסת שהוא תושב עכו.

זאב פיש: משרד הבריאות לא סוגר חופים.

זאב פיש: משרד הבריאות מודיע לעירייה שעליה לסגור אותם לרחצה.

עמרי שרון: אחת הבעיות היא אכיפה.

תמר איצקוביץ: ברגע שעיריית עכו קיבלה הודעה ממשרד הבריאות היא סגרה את החוף.

לאה נס: אבל לפי מה שהוא אמר היית צריכה לקבל הודעה חד-פעמית לפתוח את החוף ולא להיפך.

לאה נס: עוד מעט אנחנו נשמע את העירייה וגם את המשרד לאיכות הסביבה.

זאב פיש: אני מסכים כמעט לכל מה שנאמר כאן, חוץ מכמה עדכונים שתרשה לי לספר לך עליהם, שלמשל בכפר מסריק יש מאגרים ושחלק מהמפעלים נסגרו, הודות לעזרה שאנחנו מקבלים מהמשרד לאיכות הסביבה – ואנחנו מקבלים ממנו עזרה לטובה.

זאב פיש: גם עכשיו, כשהמצב טוב הרבה משהיה, לאחר שמחוז הצפון במשרד הבריאות ומחוז הצפון של המשרד לאיכות הסביבה עשו כמה דברים, אני כמפקח ארצי מתייחס אל כל החופים של עכו כאסורים לרחצה עד שיוכיחו שהם נקיים.

זאב פיש: זאת המדיניות.

זאב פיש: זה בדיוק הפוך ממה שנאמר כאן.

זאב פיש: זאת אומרת, בסוף אפריל ותחילת מאי, כשמתחילה עונת הרחצה, חופי עכו מבחינתנו אסורים לרחצה.

זאב פיש: אחרי שנקבל מסמכים הנדסיים מהמשרד לאיכות הסביבה וממחוז הצפון שלנו, נעשה את בדיקת הנתונים ונאמר איזה בדיקות יש לעשות.

זאב פיש: למשל בדיקות כימיות – כמו שנאמר כאן בצדק לבדיקות כימיות אין אינדיקטור.

זאב פיש: אנחנו צריכים לדעת אילו חומרים מזרים כל מפעל ולחפש את החומרים האלה.

זאב פיש: מכיוון שאין תקנים בעולם, אנחנו מחמירים בנושאים האלה יותר מכל המדינות, לא רק מדינות הים התיכון אלא מדינות אירופה.

זאב פיש: אפשר להנהן כך עם הראש אבל באמת, מאוד לא מנומס מה שאת עושה.

זאב פיש: אנחנו עושים בדיקה טוקסיקולוגית עם רופאים שלנו, ואת התוצאות האלה נתנו לחיל הים, לא משהו אחר.

זאב פיש: זאת אומרת, בדיקות רפואיות לאנשי חיל הים, בדיקות רפואיות עם מעקבים, עם בדיקה וחוות דעת טוקסיקולוגית האם המזהם הזה בריכוז הזה מסוכן לבריאות הציבור.

זאב פיש: יתרה מזאת, אני לא רוצה להרחיב את הדיבור על הסקר שהזכיר כאן רב-סרן ויקטור וייס מחיל הים אבל זה נכון שיש מיפוי.

זאב פיש: הקריטריונים שלנו לגבי צוללים בנקודות מסוימות, שלא נפרט אותן כאן, הם קריטריונים של מי שתייה.

זאב פיש: אנחנו מואשמים בקיצוניות בתקנים שלנו.

לאה נס: הביוב זורם כל הזמן בחוף עכו, השפכים מוזרמים גם לים.

לאה נס: אני מבינה שנדיר שאתם מאשרים את פתיחת החוף.

לאה נס: בסך הכול על פניו נראה שאי אפשר בכלל להיות שם.

לאה נס: בואו נעבור לעניין הפעילות הצבאית שנעשית במקום.

לאה נס: אני מבינה שמשרד הבריאות נותן להם אישור לפעילות.

זאב פיש: אישרנו לבית-הספר הימי בעכו – אני לא זוכר כבר מתי האישור ניתן, לדעתי לא בקיץ האחרון – במצב מסוים להכניס סירות עד גובה הברכיים, עם בגדים צבאיים וכל הדברים האלה.

זאב פיש: האישור לצבא ניתן במסגרת ועדה מסוימת לצלילה בנמלים, שלא נדבר עליה כאן.

לאה נס: האם במקום שבו הם שחו, עם כל המזהמים, ניתן אישור לפעילות כזאת?

זאב פיש: משרד הבריאות לא אישר ולא יאשר רחצה בנעמן, לא לאזרחים, לא לחיילים ולא לגדנ"עים.

לאה נס: הוא אמר שהם מתאמנים קילומטר משפך הנעמן.

לאה נס: אתם עורכים שם בדיקות ועל סמך הבדיקות שלכם הם עושים פעילות?

זאב פיש: זה לא נכון.

זאב פיש: מעולם לא נתתי אישור לדבר כזה.

דוד אזולאי: כשאתה אומר שחופי עכו אסורים לרחצה, זה כולל גם את אנשי הצבא?

זאב פיש: אנחנו במשרד הבריאות מופקדים על חופי הרחצה המוכרזים בלבד במדינת ישראל.

דוד אזולאי: מעבר לחופי הרחצה המוכרזים, באחריות מי זה?

דוד אזולאי: מי מודיע לצבא?

זאב פיש: הצבא רוצה לעשות פעילות מסוימת.

זאב פיש: במסגרת ועדה בין-משרדית שאנחנו היינו שותפים בה, ובחלק מהצוותים אני השתתפתי, ביקשו מאתנו, מהמשרד לאיכות הסביבה ומעוד כמה גופים לעשות בדיקה, האם מותר לצלול או לעשות פעילות כלשהי.

זאב פיש: אנחנו נתנו את חוות דעתנו.

זאב פיש: בהתחלה אסרנו את הצלילה בכל הנמלים ואחר-כך, לאחר שעשו בדיקות כימיות מלאות על-פי קריטריונים שנקבעו, לאחר שהשלמנו את כל הבדיקות – זה הסתיים לפני כשנה וחצי.

לאה נס: הפעילות שלהם במקום התחילה הרבה לפני כן.

לאה נס: ומה היה לפני זה?

דוד אזולאי: מאז הוועדה לא מתכנסת.

זאב פיש: יש ועדת מעקב של טוקסיקולוגים שבודקת גם את הבריאות של הבוחנים.

דוד אזולאי: מתי היא התכנסה לאחרונה?

זאב פיש: אני לא יודע מתי אבל הנתונים הם רלוונטיים מאוד, עדכניים ומתקדמים והראשונים בעולם.

לאה נס: מה היה עד לפני שנה וחצי?

זאב פיש: במשך תקופה מסוימת הושבתה הצלילה בכל מיני אתרים.

דני קריספין: השבתנו את הצלילה לתקופה ממושכת.

לאה נס: הוועדה הזאת היא ועדה חדשה שרק לפני שנה וחצי הגישה את מסקנותיה והתחילה את עבודתה.

זאב פיש: זאת ועדה שעבדה במשך זמן רב מאוד.

זאב פיש: אני לא רוצה להרחיב כאן את הדיבור על פעילות הוועדה.

לאה נס: בכל השנים האחרונות, עשור או יותר, כשהחיילים מתאמנים שם, לא היו הנתונים של הוועדה שאתה מדבר עליה.

לאה נס: אז על סמך מה פעלו?

זאב פיש: היו נתונים.

זאב פיש: המיפוי שרב-סרן ויקטור וייס סיפר עליו הוא מיפוי שכל הצבא מעודכן בו.

לאה נס: אני מדברת על משך הזמן.

לאה נס: הם הסתמכו על נתונים שידועים רק בשנה וחצי האחרונות או על נתונים שהיו ידועים לפני 10 שנים?

לאה נס: זה מה שאני רוצה לדעת.

לאה נס: ממתי התהליך הזה?

זאב פיש: אני מעריך ש-3-4 שנים.

לאה נס: אני לא מבינה מה קרה לפני זה.

זאב פיש: אני לא יכול לדבר בשם הצבא.

זאב פיש: אני יכול לדבר רק בשם המשרד הקטן וחסר התקציבים שלי.

עמרי שרון: אל תחפש אשמים אחרים.

לאה נס: התקציב הוא לא העניין.

לאה נס: אתה אחראי על בריאות הציבור ועם התקציב שיש לך אתה ממונה לומר האם אני יכולה לשחות במקום הזה.

לאה נס: אם הצבא פונה אל משרד הבריאות, שאחראי על בריאות הציבור וגם על בריאות החיילים, אז אם אתה אומר לו כגוף ממשלתי כן – זה כן, ואם אתה אומר לו לא – זה לא.

לאה נס: יש לך אחריות גדולה מאוד.

זאב פיש: אני מקווה מאוד שהבהרתי את עצמי.

זאב פיש: ואם לא, אני מוכן להסביר.

זאב פיש: במסגרת כל המגבלות שהצגתי אני חושב שאנחנו נתנו מענה מדויק מאוד לכל מי ששאל.

זאב פיש: גם לציבור, אגב.

לאה נס: אני חייבת לומר שלא אמרת דברים מאוד ברורים, בוודאי לגבי הצבא.

לאה נס: אולי אחרים השכילו יותר ממני.

דוד אזולאי: גם לגבי האזרחים זה לא ברור לגמרי.

זאב פיש: אני מוכן להבהיר כל דבר.

זאב פיש: אנחנו עקביים מאוד במדיניות שלנו.

לאה נס: יש לי שאלה פשוטה.

לאה נס: מבחינת משרד הבריאות האם הם יכולים לעשות פעילות צבאית – עד הברכיים או לא עד הברכיים – באותו מקום?

זאב פיש: חוות הדעת שציינתי היא לא חוות דעת שמשרד הבריאות נותן לצבא.

זאב פיש: הצבא עושה את הבדיקות.

זאב פיש: הם שאלו אותנו – לא את משרד הבריאות אלא את מסגרת הוועדה הבין-משרדית – האם מותר לצלול שם.

לאה נס: בוועדה הבין-משרדית החלק שלך כמשרד הבריאות היה צריך לתת תשובה ספציפית על ניטור כל החומרים המסוכנים שאמורים להיות בנחל.

לאה נס: אם החלטת שהרמה של החומרים הללו בנחל היא נמוכה אז אישרת.

לאה נס: אם הרמה שלהם היתה גבוהה לא היית צריך לאשר.

זאב פיש: זה בדיוק מה שעשינו.

לאה נס: זה בדיוק מה שביקשתי שתגיד.

לאה נס: זאת אומרת, לא היתה רמת מזהמים גבוהה ולכן נתתם שם אישור?

זאב פיש: במקומות בהם בדקנו ושם אישרנו, בנמלים מסוימים.

זאב פיש: בשפך הנעמן לא נשאלנו ולא אישרנו שום דבר.

זאב פיש: שפך הנעמן לא אושר מעולם על-ידי משרד הבריאות לאיזה פעילות של שחייה.

לאה נס: ואת זה אמרת רק ברגע הזה.

לאה נס: אני חייבת לומר שמה שאנחנו שומעים עכשיו הוא חמור ביותר.

לאה נס: אנחנו נפנה לשר הביטחון שאחראי על צה"ל.

לאה נס: אני חושבת שזה חמור ביותר.

לאה נס: בכל אופן, תודה רבה לך.

ויקטור וייס: בצה"ל אנחנו מבצעים את הפעילות שלנו כמו שאמרתי באישור חריג.

ויקטור וייס: יש מסמך סיור שבוצע עם משרד הבריאות.

ויקטור וייס: יש היתר לצה"ל לבצע – אולי אני אקרא לכם במדויק לְמה ניתן ההיתר.

לאה נס: אנחנו נחזור אליך אחרי שתמצא את הסעיף המתאים.

דוד בר-דרור: ועדת שמגר הטילה בזמנו על צוות מקצועי לבדוק את כל נושא שטחי האימונים של צה"ל.

דוד בר-דרור: הוועדה המקצועית כוללת את אנשי המקצוע מטעם משרד הבריאות, כמו פרופ' יונה אמיתי, וכל מיני אנשי מדע.

דוד בר-דרור: לצערנו אותו צוות לא נפגש כבר שנה וחצי.

דוד בר-דרור: את יכולה היום להגיד מה שאת רוצה אבל האמת היא שאף אחד מאתנו לא יודע מה קורה בנעמן.

לאה נס: בשביל זה אנחנו עושים כאן את הישיבה.

לאה נס: תודה רבה.

רני עמיר: אני ראש אגף ים וחופים במשרד לאיכות הסביבה.

רני עמיר: רציתי לעזור לחבריי ממשרד הבריאות ומהצבא ולרענן קצת את הזיכרון של כולנו.

רני עמיר: בעקבות ועדת שמגר הקים ראש אגף אמ"ץ במטכ"ל ועדה מקצועית בראשות הקרפ"ר.

רני עמיר: הוועדה הזאת היתה אמורה לתקנן תקני צלילה ושחייה עבור חיל הים.

רני עמיר: זאת הוועדה שאליה התייחס מר זאב פיש ממשרד הבריאות.

רני עמיר: ישבו בה אנשי הצבא, אנשי חיל הים, ונציגים מהמכון לחקר ימים ואגמים, מהמשרד לאיכות הסביבה וממשרד הבריאות.

רני עמיר: אני ממליץ לך, גברתי היושבת-ראש, לזמן לכאן את הקרפ"ר שיציג אחת ולתמיד את התקנים שנקבעו ואת האזורים שנקבעו ונתקבלו על-ידי הצבא כאסורים לשחייה וצלילה, וייתן את כל התשובות.

לאה נס: לכן נמצא כאן נציג הצבא.

לאה נס: אנחנו שאלנו שאלה ספציפית מאוד על מקום ספציפי מאוד, לא על כל המקומות.

לאה נס: אני חושבת שבהחלט יכלו ללמוד לקח מהסיפור של הקישון.

לאה נס: משרד הבריאות אמור להיות מעורב בזה ולכן שאלתי וזאת התשובה שקיבלתי.

דני קריספין: אני ראש ענף תכנון בחיל הים.

דני קריספין: חיל הים מקיים פעילות בצפון המפרץ כבר כמה שנים.

דני קריספין: האזור הזה מוגן והוא נוח לצורך הפעילות שלנו.

דני קריספין: אנחנו ניזונים מבחינת ההנחיות המקצועיות מהגוף המקצועי בצה"ל, שזה קצין רפואה ראשי.

דני קריספין: ועדת אמיתי קבעה תקנים והם תורגמו אצלנו לנהלים ופקודות.

דני קריספין: אנשים שלנו מחמירים ועושים את הבדיקות הנדרשות כדי לאשר או לא לאשר אזור לאימונים וזה יורד אל השטח.

דני קריספין: יש לנו קו ישיר עם משרד הבריאות ועדכונים הדדיים, בין אם זה על הבדיקות שאנחנו מבצעים בצורה קבועה ובין אם זה דיווחים על סגירת חופים שאנחנו מקבלים עליהם עדכונים.

דני קריספין: אנחנו מדווחים על זה מיידית בתוך חיל הים, בתוך רשת האינטרנט, עם הנחיות שיוצאות לשטח להפסקת אימונים.

דני קריספין: בסך הכול אנחנו עומדים ברמת המדדים שנקבעו לנו, לפחות על-ידי הצוות המקצועי.

דני קריספין: יש קריטריונים מחמירים, כפי שציינו כאן.

לאה נס: אני מבקשת שתתמקד בשפך הנעמן.

לאה נס: אני מבינה שמשרד הבריאות לא נשאל על האזור הזה ולא בדק אותו.

לאה נס: זה מפתיע למדיי.

דני קריספין: יש לנו סיכום של סיור שנעשה שם, עם הנחיות, הגדרות והמלצות של משרד הפנים בנושא הזה.

דני קריספין: שפך נעמן הוא אחד האזורים שאנחנו סימנו כנקודה והוועדה דנה בכולם.

דני קריספין: כחיל הים אין לנו שפע חופים.

דני קריספין: איפה שמותר לחיל הים לבצע פעילות אימונים זה לא בחופים אזרחיים.

דני קריספין: דנו בכל אחת מהנקודות ושם אנחנו עושים את המדידות שלנו על-פי הקריטריונים, והם מתואמים עם אנשי המקצוע שמגדירים לנו בדיוק מה צריך לעשות, ולפעמים אנחנו עושים גם יותר אם יש חשש וגם בעקבות דברים אחרים שקורים בשטח.

דני קריספין: לעניין שפך נעמן, אנחנו נמצאים אמנם גיאוגרפית צפונית ממנו.

דני קריספין: מכיוון שהוא נמצא בתוך המפרצון, הזרימה היא דרומית והיא בדרך כלל מרחיקה את הזיהום הזה.

דני קריספין: מתוצאות הבדיקות שביצענו בשנתיים האחרונות, יש ירידה בכמות הזיהום.

לאה נס: השאלה היא איזה זיהום.

לאה נס: אני לא מדברת על זיהום בקטריאלי.

דני קריספין: אני קראתי את הבדיקות ש--- פרסמו וציינו שיש השתפרות.

דני קריספין: אז קודם כול הם מחזקים את הנתונים שיש לנו.

לאה נס: שאלתי על סוגי הזיהומים.

לאה נס: אנחנו רוצים לדעת אילו חומרים מזהמים את האזור.

לאה נס: אי אפשר להגיד "זיהום" באופן כללי.

לאה נס: יש זיהום חיידקי, שאנחנו לא מזלזלים בו, יש זיהום כימי, יש חומרים מסרטנים ורעילים שסביר להניח שנמצאים שם בגלל השפכים התעשייתיים.

דני קריספין: אני לא איש מקצוע ולא יכול לפרט עכשיו אילו בקטריות יש שם.

דני קריספין: מבחינת החומרים הכימיים – הצבא מקבל הנחייה באילו תחומים צריך לעשות את הבדיקה, אילו נושאים צריכים להיבדק, ואנחנו מעבירים את המים לבדיקות בתדירות כפי שנדרשנו.

דני קריספין: מעבר לזה אם רוצים פרטים נוספים אפשר להביא לכאן את אנשי מקצוע שידברו על זה.

לאה נס: אני חושבת שהיום היינו צריכים לקבל את המידע.

לאה נס: קודם כול מפתיע אותי שאמרתם שזה נעשה רק פעם בשנה, וגם הגעתם לכאן בלי הדוח של כל התוצאות.

ויקטור וייס: יש לנו תוצאות בקטריולוגיות.

ויקטור וייס: הבדיקות הכימיות של 2003 עדיין נמצאות במכון לחקר הימים והאגמים.

ויקטור וייס: אני לא יודע אם נמצא כאן נציג של המכון לחקר הימים והאגמים.

לאה נס: אבל אם התוצאות לא בסדר אז אפשר להגיד שבכל שנת 2003 החיילים שטו תוך סיכון.

ויקטור וייס: הערכים לא משתנים באופן מהותי מהיום למחר.

ויקטור וייס: אנחנו לא אנשי מקצוע.

ויקטור וייס: ישבה ועדת אמיתי עם מיטב המומחים במדינת ישראל והיא הגדירה את הקריטריונים, את תדירות הבדיקות, מה בודקים, איך בודקים.

ויקטור וייס: אנחנו פועלים באופן מלא על-פי המלצות אותה ועדה.

ויקטור וייס: במקרים של חריגות אנחנו לא מבצעים פעילות.

לאה נס: אמרת שקיבלתם אישור רק לשיט ולהיכנס למים רק עד הברכיים.

לאה נס: נאמר לכם שאסור לצלול שם.

לאה נס: מה מותר לעשות בשפך הנעמן?

ויקטור וייס: יש קריטריונים.

ויקטור וייס: יש הגדרות.

לאה נס: אני שואלת מה אתם עושים ומה מותר לעשות בשפך הנעמן.

לאה נס: אני לא רוצה להיכנס לכל הפרמטרים של הוועדה.

ויקטור וייס: המותר הוא על-פי ערכים שנמדדים במציאות.

ויקטור וייס: הוגדר באילו ערכים מותר לשוט ומה מותר לבצע.

ויקטור וייס: בהתאם לתוצאות הבדיקה, בהתאם לערכים שנמדדים אופי הפעילות.

לאה נס: הוא הרי משתנה.

לאה נס: בחצי השנה הזאת מותר לשחות, בחצי שנה הזאת מותר לצלול?

ויקטור וייס: זה ברמה שבועית.

ויקטור וייס: במהלך השבוע אם אנחנו מגלים שיש ערכי זיהום גבוהים - - -

לאה נס: אם אתה מדבר על מהלך שבועי אז אני יכולה להגיד לך, אני במקרה ביו-כימאית, זיהום בקטריאלי אכן עשי להשתנות אבל בוודאי אין זה כך עם כל החומרים הכימיים והמסוכנים שנמצאים שם.

לאה נס: הם נמצאים בקרקעית הנחל.

אביטל גזית: הם משתנים.

אביטל גזית: אתם פשוט לא מכירים את העובדות.

לאה נס: עוד מעט נשמע אותך.

לאה נס: אני אומרת שזה בוודאי לא דבר שעשוי לשנות את הפעילות מלהיות במים או לא להיות במים, לשחות בחצי גוף או בגוף שלם.

ויקטור וייס: אם יש בכוונת

ויקטור וייס: כם להטיל ספק בעבודה של ועדת ההיגוי, אותה ועדה בין-משרדית שקבעה את הקריטריונים - - -

לאה נס: אני רציתי לקבל ממך את המידע.

לאה נס: אנחנו עוד נדבר על הוועדה.

ויקטור וייס: אנחנו פועלים על-פי המלצות הוועדה.

ויקטור וייס: את מערערת כאן על המקצועיות של הוועדה.

לאה נס: אני לא מערערת.

לאה נס: אני תמהה.

ויקטור וייס: אז יש מקום לזמן את אותו צוות בין-משרדי שגיבש את הקריטריונים ואת ההגדרות, שהם יציגו על סמך אילו נתונים מקצועיים הם החליטו מה שהחליטו.

לאה נס: חשבתי שישלחו לנו לכאן מישהו שיוכל להגיד לנו דברים מפורטים יותר, לא רק הגדרות כלליות אלא נתונים.

ויקטור וייס: אותה ועדה היא לא ועדה צבאית.

ויקטור וייס: היא ועדה בין-משרדית.

לאה נס: בסדר, אבל הצבא בקשר איתה.

לאה נס: הרי מישהו מהצבא חייב לדעת במה מדובר.

ויקטור וייס: אנחנו מכירים את זה ואם אתם רוצים שנרחיב, אפשר לקיים דיון נוסף ונרחיב.

לאה נס: אני מודה לך שאתה מזמין אותי לדיון נוסף.

לאה נס: תודה רבה בינתיים.

אביטל גזית: יש כאן כמה שגיאות בסיסיות בהתייחסות גם של חיל הים וגם של משרד הבריאות.

אביטל גזית: קודם כול, מפעל "פרותרום" הוא מפעל עם חומרים מסוכנים מאוד.

אביטל גזית: יש ספינות שפורקות את החומר אל המפעל ויש דליפות בזמן הפריקה.

אביטל גזית: כלומר יש מקור זיהום שבא מן הים.

רני עמיר: מאיפה הנתון הזה?

אביטל גזית: איך מגיעים החומרים אל המפעל?

אביטל גזית: הספינות מתחברות אל מערכת של צנרת שמגיעה אל המפעל.

אביטל גזית: אנשי "פרותרום" עצמם אמרו בעבר שהבעיה היא לא שלהם, הבעיה היא בחיבור, שלפעמים יש דליפות.

אביטל גזית: אז קודם כול את הדבר הזה צריך לבדוק.

אביטל גזית: הנושא השני, השינויים באיכות המים יכולים להיות תוך 24 שעות ופחות מזה.

אביטל גזית: בדיקה אחת לשנה לא אומרת כלום, אני נורא מצטער.

אביטל גזית: כאשר משרד הבריאות בודק את בריאותם של האנשים זה כבר מאוחר מדי.

אביטל גזית: איזה מבחנים טוקסיקולוגים אתם עושים?

זאב פיש: לא.

זאב פיש: אל תשים מילים בפי.

זאב פיש: אתה הצגת כאן נתונים בקשר ל"פרותרום" שלא מקובלים גם על המשרד לאיכות הסביבה.

זאב פיש: המצב מספיק קשה, אל תוסיף לזה דברים.

אביטל גזית: אתה רוצה למנוע ממני להגיד את מה שאני מכיר?

זאב פיש: אני רוצה שתדייק, זה הכול.

זאב פיש: בקשר לבדיקות אמרתי, הוועדה הבין-משרדית שצוינה כאן, שתפקידה להתיר צלילה במקומות מסוימים, היא לא ועדה של משרד הבריאות.

זאב פיש: אם רוצים, אנחנו יכולים לפרט.

זאב פיש: הנספחים של ועדת שמגר קבעו איסור צלילה ולאחר מכן בדקו מה שבדקו ואמרו: מותר לצלול כך וכך שעות, בהדרגה ובבדיקות רפואיות, ולא כפי שהצגת את זה.

זאב פיש: תבדיל בין התייחסות מקצועית טוקסיקולוגית של פרמטר מסוים בחישובים של אנשי הרפואה שלנו - - -

אביטל גזית: אמרת שעשיתם מבחנים טוקסיקולוגים.

אביטל גזית: תשתמש במונח הנכון.

זאב פיש: לא עשיתי שום מבחנים.

זאב פיש: אסרו את הצלילה וכדי להתיר את הצלילה במקומות מסוימים, לא מול הנעמן, באותם מקומות שאני לא רוצה לפרט, עשו בדיקות מים, בדיקות רפואיות וכל המנגנונים שאני לא בקיא בהם.

זאב פיש: הרופאים הטובים בארץ, כמו שאמרו כאן, מהעולם האקדמי הטוקסיקולוגי הרפואי עשו את זה.

זאב פיש: לא שמו מישהו במים מזוהמים ובדקו אותו, זה ממש לא כך.

לאה נס: זה עניין של בדיקות רפואיות ואלה דברים שלוקחים זמן.

זאב פיש: במוצא הנעמן אין ולא יהיה אישור לשחייה או לצלילה או לשום דבר מעין זה.

לאה נס: אבל הנה, יש שם שיט.

לאה נס: על זה ענית, ולמרות שאתה חבר בוועדה הזאת נציג הצבא עדיין אומר לנו שהוא כן יכול לשוט שם ולשחות ולעשות את הפעילות הזאת.

לאה נס: יש סתירה בין הדברים.

ויקטור וייס: צריך לזכור שגם האחרים עושים את הפעילות הזאת.

לאה נס: האחרים – זה לא רלוונטי.

לאה נס: אתה צריך לדבר רק עליך, לא על אחרים.

לאה נס: את האחרים אנחנו נשאל עכשיו.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, אני חייב להגיד מילה טובה לזכות משרד הבריאות, ההגינות מחייבת.

לאה נס: אנחנו בעד לשמוע דברים טובים.

לאה נס: זה המטרה שלנו, בסוף להגיע לברכות.

דוד אזולאי: להגיד גם דברים טובים מכיוון שנשמעת כאן הרגע ביקורת.

דוד אזולאי: יש פה מכתב של מר שלום גולדברגר שנשלח ב-19 ביולי 2000.

דוד אזולאי: הוא כותב כך: "מבחינתנו אין טעם בכלל לבדוק את מי הקישון משום" - - -

לאה נס: את הקישון?

לאה נס: אנחנו מדברים עכשיו על הנעמן.

דוד אזולאי: בזמנו קיבלנו חוות דעת שלא נתנו אף פעם היתר לעשות כל פעילות צבאית, לא בקישון ולא בנעמן.

לאה נס: גם עכשיו מצד אחד כך אומר משרד הבריאות כשהוא מדבר על אנשי חיל הים, אבל מצד שני כשהוא חלק מהוועדה הבין-משרדית מסתבר שהוא כן נותן לזה יד.

זאב פיש: לא נכון.

זאב פיש: אני חוזר ואומר: לא אישרנו שום פעילות בנעמן.

זאב פיש: בוודאי שזה בניגוד למה שאנחנו אומרים, איזה שאלה.

זאב פיש: אני חוזר ואומר את זה כמו תוכי.

לאה נס: מר שלמה כץ מהמשרד לאיכות הסביבה, תספר לי איך הנעמן נראה 9 חודשים אחרי שהיינו שם.

שלמה כץ: אני צריך קודם כול להגיד לכם מה המשרד לאיכות הסביבה עושה בשני מישורים.

שלמה כץ: תפקידו לדאוג שייצאו כל השפכים מהנחל על-ידי אכיפה, ותיכף אני אפרט מה נעשה בדיוק; וגם לדאוג לשיקום הנחל.

שלמה כץ: העבודה שפרופ' אביטל גזית עושה היא עבורנו, עבור המשרד לאיכות הסביבה שהקים את מינהלת נחל נעמן.

שלמה כץ: אני מתפלא על הנתונים שפרופ' אביטל גזית מציג.

שלמה כץ: אם אתה מציג לנו עבודה ואתה לא יודע ש"פרותרום" סגור כבר חצי שנה, ואומר: תגיד לי אם היום הדברים כבר קצת אחרת, אז יש בעיה.

לאה נס: קודם כול, גם אם הדברים אחרת בחצי השנה האחרונה עדיין כל מה שהוא אמר היה רלוונטי.

לאה נס: אתה יודע היטב שלוקח הרבה זמן לתקן את הזיהום שהיה שם עד לפני חצי שנה.

ליאורה אהרון: זה נמצא בקרקעית.

לאה נס: ולא נעשה תיקון, למרות שלא להזרים עוד זיהום זה כבר שלב אחד אבל יש עוד כמה שלבים.

שלמה כץ: זה השלב הבסיסי, לא להזרים.

שלמה כץ: צריך לדעת לאן אנחנו מכוונים, מה אנחנו רוצים שיהיה בנעמן בסופו של דבר.

שלמה כץ: אנחנו רוצים שיהיה שם מכון לטיפול בשפכים סניטריים, שהשפכים יגיעו להשקיה חקלאית, ויהיו שם טיפולי-קדם של המפעלים לרמת תמלחות כזאת שתצא בצינור תמלחות אל הים ברמה שלא תפגע בים.

שלמה כץ: קודם כול נראה לאן אנחנו מכוונים ואיך אנחנו עושים את זה.

שלמה כץ: יושב כאן נציג אל"א, מר צבי רפפורט, שיגיד לכם בדיוק מה מצב צינור התִמלחות אל הים.

שלמה כץ: אנחנו אוכפים על כל המזהמים שמזרימים אל הנחל, כולל עיריית עכו שמתדיינת אתנו דרך בתי-המשפט, ואני מקווה שבעקבות הדיונים האלה יש התקדמות והם יציגו לכם מה נעשה היום יחד עם מינהלת פרויקט הביוב הארצי להקמת מכון טיהור כי צריך פתרון לכל השפכים הסניטריים בעכו ומשם זה יילך להשקיה.

לאה נס: קודם כול נדבר על המפעלים.

לאה נס: עוד מעט אנחנו נגיע לביוב הכללי של עכו, זה דבר בפני עצמו.

שלמה כץ: המזהם המרכזי שהיה שם, מפעל "פרותרום", סגור בצו שלי שקיבל תוקף של צו שיפוטי כבר לפני חצי שנה בעקבות אירועים מסוכנים מאוד שהיו שם.

שלמה כץ: אם הוא יתחיל לפעול מחדש, הוא יזרים דרך אותו קו צינור מפורסם של 1,300 מטר.

לאה נס: אז הוא יצטרך לעשות טיפול.

שלמה כץ: הוא עושה טיפול.

שלמה כץ: הוא עומד תחת תנאיי ההיתר של הוועדה הבין-משרדית למתן היתרים להזרמה לים והוא נבדק כל הזמן.

שלמה כץ: במקביל, המשרד לאיכות הסביבה גם כן מנטר את אותם חומרים מסוכנים.

שלמה כץ: כדי לתת לכם מושג על אילו חומרים מדובר, ל"פרותרום" יש שלוש בעיות: יש לו VCM, ETC וכספית.

שלמה כץ: אלה מנוטרים כל הזמן והמפעל צריך לעמוד בדרישות של אגף ים וחופים במתן היתרים בהזרמה אל הים ויזרים אותם לעומק הים על-פי היתרים של ועדה בין-משרדית.

לאה נס: מה קורה לגבי שאר המפעלים?

שלמה כץ: המפעל המרכזי שמזהם שם כעת הוא מפעל "מילובן".

שלמה כץ: נפתח נגדו תיק חקירה פלילי שלנו.

שלמה כץ: בעבר הוא היה מייצר ניטרו-צלולוזה לתעשיית חומרי הנפץ והיום הוא מייצר צלולוזה לתעשיית הפילמים.

שלמה כץ: הצבע השחור הזה, שנקרא Black Liqueur, הוא העטיפה של פנים גרעין הכותנה ובוא יוצר את הצבע השחור.

שלמה כץ: הוא חומר לא רעיל במיוחד.

שלמה כץ: לכן לא צריך לדבר שם על חומרים מסוכנים מסרטנים פרט לאותם חומרים של "פרותרום", ואמרתי לכם מה נעשה שם.

שלמה כץ: יחד עם זה, אנחנו לא מוכנים שבשנת 2000 יצבעו את הנחלים בשחור, גם אם זה לא חומר מסרטן וגם אם זה לא זיהום ביולוגי.

שלמה כץ: לכן המפעל היה אצלנו בשימוע ונפתח נגדו תיק חקירה פלילי.

שלמה כץ: בעקבות השימוע, פנינו גם לנציב המים שיפסיק למפעל את הקצאת המים.

שלמה כץ: אני מציע שתצא פנייה גם מהוועדה לנציב המים, בנוסף להמלצה שלנו, להפסיק את הקצאת המים למפעל הזה כי אי אפשר להמשיך לתת למפעל לזהם את הנחל.

שלמה כץ: פרט לכך, יש כאן פירוט מסודר מה המשרד ממשיך לעשות.

שלמה כץ: אנחנו נמשיך עד שייצאו כל המזהמים מהנחל.

לאה נס: אז מה, ניפגש בעוד חצי שנה?

שלמה כץ: עוד דבר, אם את עושה ישיבות על כל שאר הנושאים, יפה מאוד אבל אני מבקש שתמשיכי לעשות מעקב אחרי הנחל הזה.

לאה נס: אז מה עשיתם במשך 7 חודשים?

שלמה כץ: בינתיים אמרתי לך שנסגר "פרותרום".

ליאורה אהרון: הוא נסגר גם בגלל הפיצוצים וזיהום האוויר.

שלמה כץ: החשוב הוא מבחן התוצאה.

שלמה כץ: המפעל סגור כבר חצי שנה בצו שלי שקיבל תוקף משפטי.

לאה נס: בקיצור, הבנו שאצלנו צריך קטסטרופות כדי לפעול.

צבי רפפורט: אני מנהל חברה בשם אל"א תשתיות, ששותפים בה "אלקו", "לסיכו" ו"אוקיאנה", שזכתה לפני 5 שנים במכרז מסוג BOT להפרטה מלאה של כל נושא התמלחות בצפון הארץ, בדגש על מפרץ עכו.

צבי רפפורט: הפרויקט שלנו אמור היה לתת פתרון קצה, לא את הפתרון הכולל, לא את הטכנולוגיה, תשתית לסילוק מבוקר ומנוטר לים, בראש ובראשונה של בעיית תעשיות אלקטרו-כימיות ("פרותרום") ומפעלי "מילואות".

צבי רפפורט: כרגע מונחים בים שני קווים, אחד באורך 1.3 קילומטרים והשני באורך קילומטר באותה רצועה בחלק הדרומי ביותר בעכו.

צבי רפפורט: גם כשתעשיות אלקטרו-כימיות יפתחו, בעזרת השם או דברים נוספים, היה וייפתחו - - -

לאה נס: הוא רוצה פרנסה.

לאה נס: אם הם ייפתחו תהיה לו עבודה.

צבי רפפורט: אני שלוח של המדינה.

צבי רפפורט: המדינה שלחה אותנו ואם המדינה לא תיתן לנו להתפרנס היא תצטרך לפצות אותנו, אבל זה נושא אחר.

צבי רפפורט: אנחנו פרויקט BOT ושיתוף הפעולה אמור להיות בין גורם פרטי למדינה, במקרה הזה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

צבי רפפורט: אני יכול להגיד לכם שבינתיים לא היה כאן שיתוף פעולה.

צבי רפפורט: אנחנו מנסים כרגע להתקדם ואיכשהו לחזור למסלול.

צבי רפפורט: בפועל אם EIL – תעשיות אלקטרו-כימיות – יחזרו למסלול ויקבלו היתר הזרמה לים, בכל מקרה בסוף מאי הם יגיעו ל-1,300 מטר ובזה נפתרה הבעיה של קו החוף.

צבי רפפורט: "מילואות": יש תוואי מתוכנן שחוצה את עכו, עוקף את כפר מסריק ומגיע עד המט"ש ב"מילואות".

צבי רפפורט: רק פתרון בעיות סטטוטוריות באמת מביכות, אפילו מבחינת איך שהמדינה יצאה למכרז הזה, כולל מעבר בתחום של בעלויות פרטיות כאלה ואחרות, נושאים סטטוטוריים שיכולים להיפתר, יכול לתת פתרון.

לאה נס: זה בדרך?

צבי רפפורט: אנחנו נמצאים קרוב מאוד לפתרון.

צבי רפפורט: לדעתי הוועדה בראשותך יכולה לעזור לנו מאוד.

צבי רפפורט: היו לנו כל מיני מחלוקות בעבר עם עיריית עכו והנושא הזה הוסדר, גם בהתערבות משרד ראש הממשלה.

צבי רפפורט: אפשר לפתור את בעיית הנעמן, לפחות את ההזרמה שלו.

צבי רפפורט: כל נושא הטיפול בשפכים הוא לא באחריות שלנו אבל אם יטפלו ויגיעו לרמה שהמשרד יאשר להם אנחנו נזרים את זה למרחק 1,000 או 1,300 מטר לים.

צבי רפפורט: מי שנמצא כאן ויכול לעזור, אנחנו נשמח לקבל את העזרה שלו.

צבי רפפורט: שתדעו שזה קיים.

שירלי בבאי: אני מ"אדם, טבע ודין".

שירלי בבאי: אני חייבת להגיד שלגבי הצבא הנתונים שעלו כאן הם קשים מאוד ואני חושבת שבהחלט יש מקום לקיים דיון על הפרטים הספציפיים שאותה ועדה העלתה לגבי הנעמן ולגבי אתרים נוספים.

שירלי בבאי: המילה של הצבא לא מספיקה לאחר כל מה שקרה עם הקישון.

שירלי בבאי: חייבים לוודא ולדאוג שהדברים נעשים כמו שצריך ונבדקים כמו שצריך.

שירלי בבאי: בהחלט צריכה לצאת קריאה מהוועדה הזאת, לא רק לשלול מהצבא ומהאנשים גישה לנעמן ולחופים שם אלא לטפל בשורש הבעיה.

שירלי בבאי: באתר האינטרנט של המשרד לאיכות הסביבה יש מידע על נחל נעמן ועל מפעל "מילואות" שלא עונה על כל התנאים שהמשרד לאיכות הסביבה הציב בפניו.

שירלי בבאי: נכתב שם שהמצב של הנחל עדיין רע, שיש צחנת ביוב, שיש צבעים לא ראויים במים, צבע חום כהה וצבע אדום.

שירלי בבאי: נחל כל-כך יפה, כמו שנאמר כאן, "פנינה".

שירלי בבאי: האם אפשר שמפעל כזה ימשיך לפעול?

שירלי בבאי: מדוע לא סוגרים את שעריו?

שירלי בבאי: מדוע לא מחייבים אותו ואוכפים עליו בצורה נמרצת חד-משמעית שהדברים האלה לא יהיו?

שירלי בבאי: מפעל שעומד בפני עצמו ומרוויח יכול לטפל וצריך לטפל.

שירלי בבאי: כבר נקבעו לו תנאים אבל הוא לא עומד בהם.

שירלי בבאי: אז גם המשרד לאיכות הסביבה וגם נציבות המים צריכים להפסיק את הספקת המים למפעל, צריכים לאכוף עליו קנסות והליכים, שבאמת לא יהיה כדאי לזהם.

שירלי בבאי: אי אפשר שאנחנו נדון כאן האם האנשים יודעים לקרוא את השלט האוסר לרחוץ בים.

שירלי בבאי: הרי יש אנשים שלמרות האיסור לא לוקחים את זה בחשבון ובאים לרחוץ במים.

לאה נס: אי אפשר להציב בפני הציבור דבר שהוא לא יכול לעמוד בו.

לאה נס: יש חוף ים ובעיקרו, ב-99% ממנו אתה לא יכול להשתמש.

לאה נס: זה גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

לאה נס: יש לו חוף ים, ובסך הכול זה אחת הפנינות שיש לנו.

דוד אזולאי: במקרה הטוב יש שילוט אבל לא תמיד יש שילוט.

רוני קומר: מי שלא נמצא כאן זה נציגי המזהמים.

לאה נס: אני לא צריכה לפנות ישירות למזהמים הפרטיים.

לאה נס: אני פונה אל המשרד לאיכות הסביבה, הוא צריך לאכוף את זה.

לאה נס: הוא אומר שהוא עושה שימוע והוא פונה לנציב המים בבקשה לסגור למפעל את הברז.

שלמה כץ: אני לא מכיר דרך אחרת במדינה דמוקרטית, פרט מלפנות לבית-המשפט.

רוני קומר: צריך לגעור במזהמים, לא בצבא.

שירלי בבאי: השאלה מה קורה בסופו של יום בבית-המשפט.

לאה נס: אני כחברת כנסת יכולה לבקר את הרשות המבצעת, שזה משרדי הממשלה.

לאה נס: אני לא יכולה לבוא לאדון פלוני במפעל פרטי ולהגיד לו מה לעשות.

לאה נס: לצבא אני יכולה לפנות אבל אני פונה פה לנציגי משרדי הממשלה, המשרד לאיכות הסביבה, משרד התשתיות הלאומיות ומשרד הבריאות, כל המשרדים הנוגעים בדבר, לכן הם נמצאים כאן.

רוני קומר: ועדה בכנסת צריכה לחקור ולראות ולא רק לשמוע מה אומרים המשרדים.

לאה נס: אנחנו לא ועדת חקירה ולא משטרה.

שירלי בבאי: האכיפה צריכה להיות גם כנגד אותם דייגים שמביאים את הדגים.

שירלי בבאי: אין על זה בקרה, אין אכיפה.

שירלי בבאי: אנשים אוכלים דגים וסרטנים שאלוהים ישמור באמת ממה שקיים בדברים האלה ואין אכיפה.

שירלי בבאי: אנשים גם רוחצים במים האלה.

שירלי בבאי: אני קובלת על המצב הקיים היום, שהרבה מאוד תיקים של המשרד לאיכות הסביבה נגמרים בעסקאות טיעון מבלי למצות את הדין עם האשמים.

שירלי בבאי: אנשים צריכים ללכת לכלא, אנשים שבעצם גורמים לזיהום כזה של הנחל.

שירלי בבאי: למרות זה אנשים רוחצים בו, וחיילים רוחצים בו בגלל שיש ספק או בגלל שיש איזה החלטה שאין להם שום אפשרות לפקפק אחריה.

שירלי בבאי: זה מצב בלתי נסבל.

שירלי בבאי: אין ספק שהרשויות האוכפות לא עושות מספיק, לא נציבות המים ולא המשרד לאיכות הסביבה.

לאה נס: זה נכון מאוד, אני מסכימה.

דני קריספין: אני רוצה להראות לכם מפה.

דני קריספין: זה המיקום של הנחל, זה המיקום של היחידה וכאן מתבצעת כל הפעילות.

דני קריספין: אנחנו לא מתאמנים מול הנעמן.

יריב אברמוביץ: יש עדויות לכך שמתנהלת פעילות צבאית על השפך.

ויקטור וייס: צה"ל לא מתאמן מול השפך.

ויקטור וייס: צה"ל מבצע פעילות קילומטר צפונית מהשפך.

לאה נס: זה בדיוק מה שאמרתי, והמצב של הנחל בשפכו הוא גרוע מאוד.

לאה נס: על זה אנחנו מדברים.

ויקטור וייס: צריך לזכור שהערכים שיוצאים בשפך הם לא הערכים שנמצאים מצפון לו, גם בגלל זרימת המים, כפי שהזכירו קודם.

ויקטור וייס: זרימת המים היא מצפון אל דרום בגלל המבנה הגיאוגרפי של האתר כך שערכים שנמדדים במוצא השפך הם לא הערכים שנמדדים במקום בו אנחנו מתאמנים.

ויקטור וייס: לכן אנחנו מבצעים את הבדיקות בשטח שבו אנחנו מתאמנים ועל-סמך הערכים שנמדדים אנחנו מתאמנים ומבצעים את הפעילות שלנו.

ויקטור וייס: אני חושב שצריך לקחת את הדברים קצת בפרופורציה.

ויקטור וייס: זה לא שאנחנו מבצעים עכשיו פעילות בתוך הנחל.

לאה נס: כל האזור הוא בעייתי.

ויקטור וייס: לכן אנחנו מבצעים ניטור.

לאה נס: שאלתי את משרד הבריאות אם הוא אישר פעילות קילומטר משפך הנחל.

לאה נס: הוא אמר ששם הוא לא נדרש לבדיקה.

לאה נס: אם הוא חוזר בו, שיגיד.

לאה נס: אם לא, אנחנו נשארנו עם אותה בעיה.

לאה נס: אני לא רגועה בעניין הזה, אני חייבת לומר.

לאה נס: אני לא קיבלתי כאן תשובה ברורה ממשרד הבריאות שקילומטר מהשפך או שני קילומטרים מהשפך הם יכולים לעשות פעילות.

זאב פיש: משרד הבריאות בעבודה היומיומית שלו אחראי על חופי הרחצה המוכרזים.

זאב פיש: בנושא הזה יש לנו מיפוי מצוין.

זאב פיש: הצבא ביקש מאתנו – ממשרד הבריאות, המשרד לאיכות הסביבה וכל הצוות שהוזכר כאן – לתת קריטריונים לצה"ל איפה מותר לעשות פעילות ימית, ונתנו להם את זה.

זאב פיש: איפה הצבא מתאמן ואיפה הצבא לא מתאמן – אני לא איש צבא, אין לי מושג.

זאב פיש: נתנו להם קריטריונים, זה הכול.

זאב פיש: אני לא אומר להם איפה להתאמן ואיפה לא.

זאב פיש: אם יש אירוע, כמו מה שקורה עכשיו בשפד"ן, אז אני מתקשר לחיל הים בדיווח ישיר ואומר להם לא לעשות שום פעילות כי אני יודע שיש כרגע הזרמת ביוב בתל-אביב, והם עושים את זה.

דבורה סיילס: בנעמן לא נתבקשתם ולא בדקתם.

ויקטור וייס: זה גם להיפך, קורה לעתים שאנחנו מגלים ביוב ואנחנו מדווחים למשרד הבריאות.

ויקטור וייס: בתוך חצי שנה של פעילות בערך חודש וחצי אנחנו לא מתאמנים בגלל חריגות.

ויקטור וייס: זאת אומרת, הזיהום בהחלט פוגע ביכולת שלנו להתאמן.

לאה נס: אמרתי כבר בהתחלה שצריך לאמץ את עיקרון הזהירות המונעת.

לאה נס: נראה לי שאתם מאוד-מאוד קרובים לסף.

לאה נס: אני חושבת שלא היה צריך להגיע למצב הזה.

לאה נס: צריך יהיה כנראה למצוא מקום אחר לאימונים.

לאה נס: למרות שכפי שאמרת חסרים לכם מקומות מתאימים לפעילות הזאת, וזה בעיה בפני עצמה, אבל אני לא בטוחה שאתם מצאתם את הפתרון הנכון שלא יסכן את חיי החיילים.

לאה נס: אני מבינה מנציג משרד הבריאות שרוב הזמן אי אפשר לרחוץ בחוף עכו.

לאה נס: זה נראה לא הגיוני.

תמר איצקוביץ: אני עובדת כבר 18 שנים בעיריית עכו.

תמר איצקוביץ: בעכו יש את חוף ארגמן ומצפון יש את החוף הנפרד, זה כל השטח של החוף המוכרז.

תמר איצקוביץ: לפי ידיעתי, ואני נמצאת יום-יום בעיריית עכו, אנחנו עושים כל הזמן בדיקות שוטפות.

תמר איצקוביץ: כל קיץ יש לנו בעיות ואנחנו מקבלים הודעות לסגור את החוף.

תמר איצקוביץ: אז מבצעים עוד בדיקות ומודיעים לציבור, ואם צריך שמים שלטים, ואם צריך המצילים בכל מקום מודיעים.

תמר איצקוביץ: היום החוף מתוחם ומגודר וכדי להיכנס לחוף המוכרז צריך להיכנס דרך שער.

תמר איצקוביץ: כאשר יש לנו מידע כזה אנשי העירייה אומרים לאנשים גם בערבית וברוסית להימנע מרחצה.

תמר איצקוביץ: למיטב זכרוני וידיעתי, לא מדובר על 90% מהקיץ.

תמר איצקוביץ: ברגע שיש הודעות אנחנו מודיעים לכל הציבור.

לאה נס: את אומרת בדיוק ההיפך ממה שנאמר לנו.

לאה נס: משרד הבריאות אמר שרוב הזמן זה אסור וכאשר זה אפשר אז הוא אומר לכם במפורש.

תמר איצקוביץ: אני נמצאת בעכו לא מעט ואני יודעת את הדברים, ולי לא ידוע ש-90% מהזמן החוף המוכרז סגור.

דוד אזולאי: מי אמור לאכוף את זה?

דוד אזולאי: משרד הבריאות או הרשות המקומית?

תמר איצקוביץ: אנחנו באמת תוהים אם כן לסגור או לא לסגור.

תמר איצקוביץ: יש לנו מצד אחד את האחריות המשפטית ומצד שני זה חוף פתוח, חוף מוסדר, וההנאה היחידה שתושבי עכו יכולים להפיק בקיץ זה באמת ללכת לים.

לאה נס: את זה כולנו מבינים.

לאה נס: לכן אנחנו תמהים איך זה מסתדר עם חוף עכו.

תמר איצקוביץ: לכן אנחנו מקפידים לבצע את הבדיקות וכאשר אנחנו מקבלים הודעה ממשרד הבריאות – סוגרים.

תמר איצקוביץ: הקביעה שב-90% מהזמן החוף סגור, אני לא יודעת מה מקורה.

לאה נס: גם הנושא הזה נשמע תמוה.

לאה נס: יש כאן סתירה ברורה.

לאה נס: כדי שהדברים האלה לא יקרו אני רוצה ברשותך לשאול איך זה שעיריית עכו מאז הקמתה שופכת שפכים גולמיים לים ובעצם גורמת לאזרחים שלה לשחות ליד מקור זיהום כזה.

תמר איצקוביץ: ראשית, מוצא הביוב איננו במוצא של נחל הנעמן אלא צפונית מזה.

לאה נס: אנחנו מדברים עכשיו על השפכים של עיריית עכו.

לאה נס: נכון שאנחנו צירפנו כאן שני נושאים שהם שכנים ויש ביניהם קשר אבל כל אחד בפני עצמו הוא מכה.

תמר איצקוביץ: אבל לא מדובר בחוף רחצה, התושבים לא מתרחצים במקום הזה.

תמר איצקוביץ: זה לא חוף רחצה ולא נראה כחוף רחצה.

לאה נס: זה נכון, אבל אנחנו מדינה קטנה וגם מפרץ עכו קטן, הזיהום עדיין יכול להגיע.

תמר איצקוביץ: מתחילת שנות התשעים עיריית עכו מטפלת בהקמת מכון טיהור שפכים.

תמר איצקוביץ: הנושא האקוטי ביותר – הוא קיים בהרבה ערים בחוף – הוא נושא המקרקעין.

תמר איצקוביץ: לעיריית עכו אין מספיק מקרקעין כדי להקים מכון לטיהור שפכים.

תמר איצקוביץ: נתתי לכם בנספח א' תיאור מה קרה מאז שנת 1993, אתם תוכלו לקרוא את זה, אבל אני אלך דווקא לתקופה האחרונה, זה בוודאי מעניין אתכם, לאן אנחנו הולכים ולא כל ההיסטוריה.

תמר איצקוביץ: לפני למעלה משנה יצא מכרז של 8 רשויות מקומיות להקמת מכון טיהור שפכים.

תמר איצקוביץ: מדובר בעכו, מטה אשר, טמרה - - -

לאה נס: אולי לפני זה תוכלי להגיד במשפט אחד למה משנות התשעים – שגם אז זה באיחור של עשרים שנה – עד שנת 2000 לא הוקם מכון טיהור?

דוד אזולאי: בגלל כסף וקרקע.

תמר איצקוביץ: בגלל כסף, קרקע, ואישורים של הרשויות.

תמר איצקוביץ: בתחילת שנות התשעים – אני עוד הכנתי את החוזה, כיוון שאני נמצאת שם כבר 18 שנים, הכנתי חוזה מצוין מול מתכנן בתחילת שנות התשעים.

תמר איצקוביץ: בזמנו היה תכנון לאזור סנג'ין ואז היתה עלייה גדולה מרוסיה והקימו שם אתר קרוואנים.

תמר איצקוביץ: כל הזמן העבירו את מיקום האתר של מכון הטיהור דרומה וכל הזמן פסלו אתרים.

תמר איצקוביץ: השידוך שלנו בנושא המקרקעין הוא עם מועצה אזורית מטה אשר.

רוני קומר: עיריית עכו שיחקה על זמן.

רוני קומר: תגידי שפישלתם.

תמר איצקוביץ: עיריית עכו לא שיחקה על זמן.

תמר איצקוביץ: (כולם מדברים ביחד)

שלמה כץ: זה חובה שלה לטפל בשפכים אבל אם אפשר לחסוך כסף - - -

תמר איצקוביץ: לצערי הרב המשרד לאיכות הסביבה במקום לעזור לנו יחד עם הרשויות נוקט בהליכים משפטיים ובא להעיד בבית-המשפט.

שלמה כץ: זה גם לא טוב?

שלמה כץ: גם כשאוכפים זה לא טוב?

שלמה כץ: אז לא נאכוף?

תמר איצקוביץ: אנחנו פעלנו בנושא הזה במשך שנים.

תמר איצקוביץ: כאשר הממונה על המחוז במשרד הפנים היה מר מוטי דביר הוא אמר שעד 1 בספטמבר 1995 ייחתם הסכם, הוא אמר את זה למר גוריון ביחידה שעסקה אז בפרויקטים.

תמר איצקוביץ: ישבנו יום ולילה על כתיבת חוזה ועל פתרון בעיית המקרקעין אך לא יצא שום דבר.

תמר איצקוביץ: כאשר מר גוריון התחיל לטפל בזה בשנת 1995 הקפיאו תקציבים.

לאה נס: את מי אנחנו צריכים להאשים?

תמר איצקוביץ: את הגורמים הממשלתיים שעיכבו תקציבים, שעיכבו אישורים לפרויקט.

תמר איצקוביץ: וממול היתה לנו בעיה מול המועצה האזורית מטה אשר.

תמר איצקוביץ: הגענו כבר להסכמה עם מטה אשר, הגענו להסכמה עם 8 רשויות מקומיות להקמת מכון לטיהור שפכים.

תמר איצקוביץ: הגענו להסכמה על המיקום, יצא מכרז ויש זוכה.

תמר איצקוביץ: מדוע החוזה לא יוצא אל הפועל ומדוע אני לא רואה את הנחת אבן הפינה ובנייה בשטח?

תמר איצקוביץ: הסיבה לכך היא שבשנה שעברה אחרי שהיה זוכה במכרז הקפיאו את התקציבים.

תמר איצקוביץ: התקציבים להקמת מכון הטיהור הם מענק והלוואה ובכל מקרה נדרשים אישורים של הוועדות.

לאה נס: במשך שנים אתם גובים אגרות ביוב.

לאה נס: לזה הן מיועדות.

לאה נס: אם הייתם משתמשים בכסף למטרה לשמה הוא מיועד אז לא הייתם גוררים את זה.

תמר איצקוביץ: אנחנו משתמשים בכסף בדיוק למה שהוא מיועד.

תמר איצקוביץ: אם תתנו לי אני אפרט אחד לאחד.

תמר איצקוביץ: כאשר שוחררו התקציבים היתה החלטה על איחוד של רשויות מקומיות ומתוך 8 הרשויות המקומיות, 3 רשויות מקומיות מנועות מלחתום, גם תקציבית וגם ארגונית.

תמר איצקוביץ: אני יודעת שיש החלטה לפחות לגבי שתי רשויות מקומיות שהן לא תאוחדנה אבל בינתיים זה המצב.

לאה נס: בקיצור, אתם תחכו לשעת הכושר?

תמר איצקוביץ: לא.

תמר איצקוביץ: למה להגיד שאנחנו נחכה לשעת כושר?

תמר איצקוביץ: אנחנו עושים את הדברים.

תמר איצקוביץ: ראש עיריית עכו נבחר בסוף אוקטובר והוא נכנס לתפקידו בסוף נובמבר.

תמר איצקוביץ: בתחילת דצמבר הוא חתם על ההסכם.

תמר איצקוביץ: כל 5 הרשויות המקומיות האחרות חתמו על ההסכם.

תמר איצקוביץ: לאחר מכן הנושא התלבן בין משרדי הממשלה והמסקנה היתה שרק 5 הרשויות המקומיות הולכות לחתום עם היזם.

תמר איצקוביץ: נאמר לי לפני יומיים שתוך שבועיים הולך להיחתם חוזה עם היזם, כאשר יצומצם במידה מסוימת היקף הפרויקט בלית ברירה מאחר ואף אחד לא יכול לתת החלטה לגבי אותן שלוש רשויות.

תמר איצקוביץ: אבל הדבר הזה עיכב את החתימה, לא היתה שום ברירה.

לאה נס: מה הצפי?

תמר איצקוביץ: בתוך 2-3 שבועות ייחתם החוזה ואז ייקבעו את לוח הזמנים.

תמר איצקוביץ: אני מבינה שלוח הזמנים לביצוע הוא בסביבות שנתיים וחצי, עד חנוכת מכון טיהור השפכים.

תמר איצקוביץ: אבל עדיין יש לנו בעיה עם חוקי-העזר.

תמר איצקוביץ: שמעתי כאן הערה כאילו עיריית עכו לקחה כאן כספים והשתמשה בהם לצרכים אחרים, זה לא נכון.

תמר איצקוביץ: אגרות הביוב שקיימות היום הן לא למכון טיהור חופי ולקווי ההולכה.

תמר איצקוביץ: כבר בקדנציה הקודמת של מועצת העיר, לפני שנתיים ולפני שנה וחצי, אישרנו חוק-עזר שעבר את ההליכים במשרד הפנים, את הייעוץ הכלכלי.

תמר איצקוביץ: זה תנאי לאישור חוק-עזר, הבדיקה הכלכלית של חברה שמשרד הפנים מפנה אליה, בלי זה אין אישור של חוק-עזר.

תמר איצקוביץ: אישרנו את זה פעמיים כי היה הבדל של אגורה או שתי אגורות ואישרנו את קווי ההולכה.

תמר איצקוביץ: קווי ההולכה שלב א', שיובילו למכון טיהור השפכים, יסתיימו ביולי-אוגוסט.

תמר איצקוביץ: קווי ההולכה שלב ב' והמשאבות – תוך 3 חודשים ייקבע שייצא מכרז או שיקבל את זה אותו קבלן שעובד בשטח.

תמר איצקוביץ: אנחנו חושבים שקווי ההולכה למכון, של עכו לפחות, יהיו מוכנים הרבה לפני שמכון טיהור השפכים יהיה קיים.

תמר איצקוביץ: אנחנו אישרנו את חוקי-העזר.

לאה נס: בקיצור, אתם עשיתם הכול.

תמר איצקוביץ: אנחנו שולחים כל הזמן תזכורות.

תמר איצקוביץ: אנחנו חתמנו על החוזה וכיוון שאנחנו צפויים להתחיל בעבודה על מכון טיהור השפכים שלחנו את השלד המשפטי לאישור משרד הפנים על מנת שנוכל להביא את זה למועצת העיר.

תמר איצקוביץ: אני נורא מצטערת אבל שלחנו תזכורת אחת ושנייה ושלישית ורביעית וטרם קיבלנו תשובה.

לאה נס: השקעתם הרבה בניירת, כך זה נשמע.

דוד אזולאי: השקיעו בגורמים שצריכים לתת את הפתרונות.

דוד אזולאי: הרשות המקומית לא יכולה לתת את כל הפתרונות.

דוד אזולאי: כשאין קרקע, כשכל המועצות האזוריות מקיפות את עכו ושום מועצה אזורית לא מוכנה לוותר על חלקה קטנה אלא אם כן זה לטובת מרכזים מסחריים.

ליאורה אהרון: זה לא נכון.

ליאורה אהרון: המועצה האזורית מטה אשר נתנה פתרון.

ליאורה אהרון: זה נמשך כבר שנים.

ליאורה אהרון: הראו לנו את המקום, את הבריכות שנועדו לזה.

דוד אזולאי: בעקבות הדברים האלה במשך שנים לא אישרו בנייה בעכו.

תמר איצקוביץ: עדיין אין בנייה.

שלמה כץ: אנחנו עוצרים בנייה עד שלא תהיה אכיפה.

יעקב צמח: אני רוצה להשלים את התמונה.

יעקב צמח: אני מבין שגם קיבלת דיווח ספישל בנסיבות לא כל-כך שגרתיות ממנהל הפרויקט.

יעקב צמח: השורה התחתונה היא – אני לא חושב שצריך לעשות עכשיו ניתוח היסטורי – שהמדינה מעמידה תקציב בצורה של הלוואות ומענקים לרשויות, גם לעיריית עכו וגם לרשויות במגזר הלא יהודי.

דוד אזולאי: ואין הקפאת תקציבים לפרויקטים הללו?

יעקב צמח: אין שום הקפאה ולא היתה שום הקפאת תקציבים.

לאה נס: אז מבחינת

לאה נס: כם זה לא התעכב?

יעקב צמח: האחריות היא של הרשויות המקומיות.

יעקב צמח: ההקפאה היחידה, במרכאות, היא בהתנהלות של הרשויות מול משרד הפנים לאשר את חוקי-העזר, לקבל את כושר ההחזר על מנת שהם יוכלו לקחת הלוואות.

יעקב צמח: הרי המדינה לא עושה במקום הרשויות המקומיות.

יעקב צמח: התהליך הוא שהמדינה מעמידה את ההלוואות.

יעקב צמח: כל אחת מהרשויות צריכה לקבל היתר ממשרד הפנים לקחת הלוואות, כשחלק מההלוואה הוא מענק.

יעקב צמח: הסוגיה מול היזם, כמו שדווח כאן, מתקרבת לקראת סיכום.

יעקב צמח: אין שום הקטנה של הפרויקט, אין שום נסיגה לאחור מבחינת היקף הפרויקט.

יעקב צמח: הנחינו אותם לסכם עם היזם שהפרויקט ייעשה בשלבים, בשלב הראשון יהיה קרוב ל-¾ מה-capacity, וההשלמה תהיה בהמשך בהתאם לצפי הגידול.

לאה נס: מתי נוכל לחנוך את הפרויקט?

יעקב צמח: אבן הפינה תונח בעוד כמה שבועות.

יעקב צמח: חנוכת המתקן, פרויקט בסדר גודל כזה, של 20,000 קו"ב ביממה – לדעתי יחלפו כ-24 חודשים עד לשלב ההרצה.

דוד אזולאי: כשכל הרשויות יילכו על הפרויקט הזה.

לאה נס: אם הכול יסתדר אז זה יהיה בעוד שנתיים.

יעקב צמח: אנחנו אחרי כל החתימות.

יעקב צמח: עכשיו נשאר רק לאגום את יתרת המימון.

דוד אזולאי: גם הרשויות האחרות לקחו על עצמן את המימון?

יעקב צמח: כל אחת על-פי החלק שלה.

ליאורה אהרון: אני מבקשת לומר כמה משפטים.

ליאורה אהרון: בכל זאת באנו מהצפון, 4 שעות נסיעה, ואנחנו לא עובדי רשות, אנחנו ארגון של מתנדבים.

ליאורה אהרון: אני רוצה לציין כאן כמה נתונים שאספתי מהעיתון.

ליאורה אהרון: קודם כול ידיעה מהעיתון על כך שמשרד הבריאות ממליץ לא לרחוץ במימי תל-אביב והרצליה בגלל הזרמת שפכים לים.

ליאורה אהרון: יחד עם זה, ממש לפני שבועיים התפרסם שהמחוז הצפוני והגליל הוא העני ביותר בארץ ויש נתונים על כך שהאזרחים שחיים מתחת לקו העוני באזור שלנו מספרם הגבוה ביותר במדינה.

ליאורה אהרון: אנחנו לא שומעים בחדשות על כך שמשרד הבריאות הודיע שאי אפשר לרחוץ במימי החוף הצפוני, לא בעכו ולא בנהריה – ודרך אגב לא דיברנו על נהריה.

לאה נס: מה שאת אומרת עכשיו הוא מה שאמרתי בתחילת הישיבה.

לאה נס: זה מה שאמר משרד הבריאות.

זאב פיש: זה פשוט לא נכון.

זאב פיש: יש גבול לכל דבר.

זאב פיש: בעכו בחורף לא מתרחצים בחוף ואילו בתל-אביב כן.

זאב פיש: זה קשקוש.

ליאורה אהרון: כך זה גם בנהריה.

ליאורה אהרון: אנחנו יודעים שהתיירות באזור הצפוני מבוססת גם על רחצה בחוף ולא מיידעים את הציבור.

זאב פיש: מה זה "לא מיידעים את הציבור"?

ליאורה אהרון: יותר מזה, עכו ידועה במסעדות הדגים שלה.

ליאורה אהרון: הדייגים דגים פחות מקילומטר מאותם מפעלים, מפעלי "פרותרום" ו"מילואות".

לאה נס: בסוף השבוע הזה עלו לצפון אלפי מטיילים.

זאב פיש: אם אתם רוצים לפתוח את הדיון אני אתן לכם את המידע אבל אי אפשר לדבר סתם מתוך מה שהיא קראה בעיתון.

ליאורה אהרון: ואם במסעדות הדגים בעכו ממשיכים למכור דגים שדגים אותם במימי המפרץ הזה שאליו זרמו שפכים במשך שנים – עכשיו אולי לא זורמים אבל במשך שנים כן זרמו – ואף אחד מהסועדים במסעדות לא יודע שהדגים האלה רחצו במפרץ שמלא בכל מיני כימיקלים, אז הדבר הזה הוא חמור מאוד, ואנחנו לא שומעים על כך שמשרד הבריאות מבצע אכיפה על הדיג במפרץ עכו.

זאב פיש: את לא שומעת ואת מדברת בשם כולם ופשוט מקשקשת.

ליאורה אהרון: אני לא מקשקשת.

ליאורה אהרון: אני חיה בצפון וכתושבת הצפון אני אומרת לך שאנחנו לא מיודעים על כך.

זאב פיש: אני הופעתי בטלוויזיה הרבה פעמים.

זאב פיש: באמת, קצת צניעות.

שירלי בבאי: עמותת "אדם, טבע ודין" מקיימת הליך משפטי נגד עיריית עכו מאז שנת 2000 בעניין המתקן לטיהור שפכים.

שירלי בבאי: הגשנו לפי חוק מניעת מפגעים סביבתיים תביעות אזרחיות בטענה שיש שם זיהום של הים.

שירלי בבאי: במשך 4 שנים אנחנו מקבלים את התשובות שהדברים עוד מעט, ועוד 3 חודשים, ותוך שבועיים – תגובות על תגובות על תגובות.

דוד אזולאי: כי משרד הפנים לא מאשר את חוקי-העזר.

דוד אזולאי: מה את רוצה שיעשו?

לאה נס: הם בעצם הנתבעים הישירים.

לאה נס: התביעה היא נגד העירייה ועל זה אין חולקים.

שירלי בבאי: אם היתה ממומשת הסנקציה הקבועה בחוק, לפיה על כל יום של זיהום משלמים 3,700 שקל, ויש צורך גם לעדכן את הענישה הזאת, אולי לעירייה היה כדאי יותר, במיוחד שאנחנו שומעים שיש את התקציבים, להשקיע בקידום ובזירוז התהליך הזה כדי למנוע תשלום קנסות.

תמר איצקוביץ: הסנקציה הזאת כבר ממומשת נגדנו.

שירלי בבאי: היום אנחנו מדוּוחים שאם הכול יילך כמו שצריך ואם העירייה תעשה את כל ההליכים הנדרשים רק תוך שנתיים יהיה פתרון, וזה חמור מאוד.

דוד אזולאי: אני מציע שבדברי הסיכום תהיה פנייה של הוועדה למשרד הפנים לזרז את ההליכים לאישור חוקי-העזר.

דוד אזולאי: אם אין את האישורים לחוקי-העזר הרשות המקומית לא יכולה להתקדם.

שירלי בבאי: העירייה יכולה לעתור נגד משרד הפנים.

שירלי בבאי: יש כאלה שעושים את זה.

דוד אזולאי: לצערי הרב העיכובים האלה היו גם בתקופה שאנחנו היינו במשרד הפנים.

דוד אזולאי: יש בירוקרטיה במשרד הזה.

לאה נס: בכל אופן, בנושא כזה להצדיק כמעט 14 שנים של סחבת, משנת 90, זה נשמע לא נכון.

דוד אזולאי: אני לא מסכים איתך, גברתי היושבת-ראש.

דוד אזולאי: אני חושב שמה שאת עושה עכשיו הוא לא הוגן.

דוד אזולאי: אם היית רואה את המסמך שהועבר אליי כאן – אנחנו מכירים קצת את ההיסטוריה של עכו, אנחנו יודעים על מצוקה אמיתית של קרקע באזור הזה ושום רשות מקומית לא מוכנה לוותר על חלקה כשמדובר על הקצאת תקציבים לעניין הזה.

דוד אזולאי: עם כל הכבוד, אי אפשר להטיל הכול על הרשות המקומית.

לאה נס: לא אמרתי שהכול מוטל על הרשות המקומית.

לאה נס: יש כאן עוד גורמים.

יריב אברמוביץ: איך מודיעים בתל-אביב על חוק?

יריב אברמוביץ: איזה פרסום דבר כזה מקבל בעיתון?

יריב אברמוביץ: פרסום במודעה קטנטנה.

לאה נס: אז מה תגיד עכשיו גברת ליאורה אהרון, אם בתל-אביב מפרסמים את זה בעיתון במודעה קטנטנה?

לאה נס: תראו לאן הגענו, אנחנו משווים דבר רע לרע יותר.

יריב אברמוביץ: האבסורד הוא גדול.

יריב אברמוביץ: צריך שהוועדה תקרא לחייב את מי שמזהם, שעיריית עכו תפרסם במקומונים מדי יום שישי מודעות עמוד שקובעות שהחוף אסור לרחצה.

ליאורה אהרון: ושלטים לאורך כל החוף: אסור לרחוץ כאן.

לאה נס: אני רוצה לחזור למה שאמר כאן נציג משרד הבריאות.

לאה נס: הבנתי שבעיריית עכו ההודעה הרשמית היא שהרחצה בחופי עכו אסורה, ובימים הנדירים שהיא מותרת – אז צריך להודיע לתושבים שאפשר לבוא לים.

זאב פיש: כן.

זאב פיש: וגם זה בקטע מסוים מאוד, שרק אותו במקרים מסוימים אנחנו מאשרים.

יריב אברמוביץ: זאת אומרת שאי אפשר להיכנס לים בעכו.

לאה נס: אני חושבת שזה סיכום הישיבה, לפחות בכל הנוגע לרחצה בים.

לאה נס: לגבי מכון טיהור השפכים כבר נאמרו כאן כל הסיכומים.

לאה נס: עם כל ההערכה והכבוד שיש לי לחבר הכנסת דוד אזולאי, אני גם באה מעירייה, אני מבינה את הקשיים הללו אבל בכל אופן, לא נסבול את זה, בפרט שגם אם הכול יילך כמו שצריך זה יהיה רק בעוד שנתיים.

לאה נס: אני מבינה את הקושי של התושבים ושל כל העמותות שנמצאות כאן עם העניין הזה.

לאה נס: אני חוזרת שוב, לגבי השימוש בחופים, ההוראה של משרד הבריאות היא שהרחצה אסורה במשך כל השנה.

תמר איצקוביץ: זה לא מה שאמרו לנו.

לאה נס: אז טוב שעשיתי את הישיבה ועכשיו סוף-סוף יודעים בעיריית עכו שהרחצה בכל חופי עכו אסורה פרט לקטע מסוים בימים נדירים, אז הם יודיעו לכם ואתם תודיעו על כך לתושבים.

זאב פיש: בהתאם לממצאים בדוקים כימיים ומיקרוביאליים.

לאה נס: כעת נחזור לבעיה שהיא אקוטית אפילו יותר, חיילי צה"ל.

לאה נס: אני חושבת שהפעילות של חיילי צה"ל צריכה להיות אסורה עד שייבדק התיאום בין צה"ל לבין משרד הבריאות.

לאה נס: שמענו שחילוקי-הדעות ברורים מאוד.

לאה נס: עדיין גם קילומטר וגם שני קילומטרים משפך הנעמן – ואמרת שבקטע הזה לא אושרה אף פעם פעילות – אם יש שם פעילות היא חייבת להיות אסורה.

יהודה קולן: אנחנו מתואמים עם משרד הבריאות.

לאה נס: שמעתם את משרד הבריאות שדיבר בצורה ברורה על קרבת שפך הנעמן.

לאה נס: אני מבינה על-פי השרטוטים שאתם עושים פעילות קילומטר או שני קילומטרים משפך הנעמן.

לאה נס: אני מבינה ממשרד הבריאות שעל המקום הזה אין אישור, לא היתה בדיקה של העניין.

קריאה: זה לא מה שהוא אמר.

לאה נס: זה מה שהוא אמר כאן כמה פעמים.

לאה נס: האם הוא משנה את גרסתו?

לאה נס: האם לא אמרת שלא נדרשת לבדיקה באזור שפך הנעמן?

לאה נס: כשאנחנו אומרים "שפך הנעמן", אנחנו לא מדברים על סנטימטר מעוקב, זה ברור לכולם.

זאב פיש: לגבי שפך הנעמן – אנחנו לא אחראים על צה"ל.

זאב פיש: אני לא מכיר את הנו"ן-צדי"קים בכלל.

זאב פיש: אני לא מאשר אימונים בצה"ל.

זאב פיש: לא נשאלתי על הנקודה הספציפית ובוודאי שלא נתתי תגובה.

זאב פיש: אני מציע לוועדה הזאת, מתוך מה שאני יודע שכן נעשה בחיל הים, ונעשים דברים, אני מציע לשבת עם האחראים בחיל הים על עבודת מיפוי מדויקת מאוד ומקצועית שנעשתה.

זאב פיש: זאת ההצעה שלי אבל זה לא בתחום אחריותי.

לאה נס: תודה רבה על העצה שלך.

לאה נס: כמו שאמרת, גם לא בתחום אחריותך לסכם את הישיבה.

לאה נס: אני מציעה לחיל הים לדרוש ממשרד הבריאות, שאחראי על בריאות הציבור, לבדוק את הנקודה הספציפית הזאת ולתת אישור לפעילות במקום.

לאה נס: אני מציעה לכם להתייחס שוב למה שנכתב בדוח ועדת שמגר.

לאה נס: אני חושבת שיש הקבלה בין הדברים ואפשר ללמוד מהעבר.

לאה נס: ראוי להיזהר מאוד.

דני קריספין: הנתונים המדעיים – זה מִפְרט שאפשר להעביר אותו לוועדה.

דני קריספין: הבדיקות שלנו הן בתקנים מחמירים מאוד, וזה מה שנאמר לנו גם מהוועדות עצמן.

לאה נס: דיברו על בדיקות כימיות פעם בשנה, אנחנו באמת נצטרך להידרש לעניין.

דני קריספין: אם מישהו עושה יותר, אני מוכן לשמוע.

לאה נס: בכלל לא מעניין אותנו אם מישהו עושה יותר.

לאה נס: אנחנו מדברים על מה שצריך, לא משווים.

דני קריספין: אנשי המקצוע קובעים לנו מה צריך לעשות ואנחנו עושים לפי מה שצריך.

דני קריספין: אני רוצה לציין, כי הצטייר פה כאילו חיילי צה"ל שוחים שם ועושים פעולות, עיקר הפעילות של חיילי צה"ל במקום היא בסירות.

דני קריספין: אנחנו לא קרובים לשפך אלא נמצאים צפונית לשפך, באזור עכו, סמוך לבית-הספר לקציני הים בעכו.

לאה נס: דיברו כאן לא רק על סירות אלא גם על כניסה למים עד הברכיים ועל שחיית בוקר.

לאה נס: נאמרו כאן דברים אחרים.

לאה נס: אתה שמעת, היית כאן בכל הישיבה.

דני קריספין: אני אמרתי את הדברים.

דני קריספין: שחיית הבוקר – גם יורדים מהסירות בעומק הים ושוחים.

דני קריספין: אנחנו עושים פעילות באזור אך לא בסמוך לשפך.

לאה נס: המקום הזה מועד לפורענות.

לאה נס: מדובר באחד הנחלים המזוהמים ביותר במדינה, אחרי הקישון, ובלי קשר גם חוף עכו מזוהם בגלל השפכים התעשייתיים והשפכים הגולמיים שמוזרמים באופן קבוע אל הים.

לאה נס: המקום הזה מועד לפורענות מעצם מהותו.

לאה נס: לכן חייבים להידרש לבדיקות.

לאה נס: התרשמתי מדברי נציג משרד הבריאות ומהאינפורמציה שלכם שאסור היום לעשות פעילות ימית של הצבא באזור וצריך לבחון את זה בצורה שונה לגמרי ולהסתמך על דוח ועדת שמגר.

דני קריספין: הנתונים שאת מתבססת עליהם לא מבוססים על נתוני הבדיקה שלנו.

לאה נס: נתבקשתם להביא לכאן נתונים על הבדיקות הכימיות.

לאה נס: אמרתם לי שהן נעשות פעם בשנה.

לאה נס: על סמך מה ששמעתי היום בישיבה זה מה שאני מסכמת.

דני קריספין: אנחנו נדרשנו להגיע לכאן ולהציג את פעילות חיל הים באזור.

דני קריספין: אם אנחנו נדרשים להציג נתונים נוספים, אפשר להביא מהאנשים המקצועיים את הנתונים הנוספים.

דני קריספין: תודה.

לאה נס: תודה רבה לכם.

לאה נס: אנחנו לא נחכה שנתיים עד לחנוכת מפעל טיהור השפכים אלא ניפגש כאן עוד לפני כן.