ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 556, 2006-03-21 11:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא תקנות שירות התעסוקה (מסירת מידע לעובד זר בקשר לתיווך עבודה), התשס"ה-2005; תקנות שירות התעסוקה (תשלומים ממבקש עבודה בקשר לתיווך עבודה), התשס"ה-2005.

חיים כץ: בדיון האחרון שניהלנו הייתה מחלוקת בין שועי המשק מהאוצר- -

שאול מרידור: שר התמ"ת זה שר האוצר, למיטב זיכרוני.

חיים כץ: כן, שלחתי אותך אז.

חיים כץ: מאחר ששר האוצר ושר התמ"ת לא נפגשים, אמרתי לך שאולי אם הם לא יכולים להיפגש תסדר להם טלפון.

חיים כץ: לשמחתנו, שר התמ"ת ושר האוצר, מר אהוד ומר אולמרט, נפגשנו וקיבלו החלטות.

חיים כץ: בבקשה.

אורית שרפי: את הסכום המרבי הורדנו ל- 2800 ₪.

חיים כץ: למה כל-כך הרבה?

אורית שרפי: זה פחות.

חיים כץ: למה הורדתם כל-כך הרבה?

אורית שרפי: קבענו את הסכום כי חשבנו שהוא משקף את החזר ההוצאות- -

חיים כץ: 2800 זה 80% משכר המינימום.

אורית שרפי: 85%.

אורית שרפי: ירדנו מ- 120.

חיים כץ: התמ"ת כל כך רצה 120% בנימוקים כל כך דרסטיים, שלא יהיה שוק שחור ושלא תהיה עילה לעבירות, אז למה הוא לא עשה את זה חינם?

תומר מוסקוביץ': בסופו של דבר, כל מספר שייקבע אפשר לשאול משני הכיוונים פה.

תומר מוסקוביץ': אבל אין לזה תקנות שנכנסו, ולכן אנחנו עושים את זה לשנתיים.

תומר מוסקוביץ': יכול להיות שבעוד שנה נגיד איפה אנחנו, ואיפה העולם, זה צריך להיות אחרת לגמרי.

תומר מוסקוביץ': יכול להיות, אתה תהיה פה גם בוועדה הבאה, נבוא לפה שוב.

ג’ודי וסרמן: עורך הדין תומר מוסקוביץ', היועץ המשפטי של התמ"ת אולי לא היה פה כהצעת החוק הזאת נדונה פה.

ג’ודי וסרמן: כשחבר הכנסת שאול יהלום, היושב ראש הקודם, דן בחוק הוא ביקש לדעת מה יהיה הסכום המותר, על מה אתם חושבים.

ג’ודי וסרמן: כי החוק מאפשר מסגרת להתיר גבייה.

ג’ודי וסרמן: הוא ביקש מכם להניח טיוטת תקנות, ואתם הנחתם טיוטת תקנות שאני מחזיקה אותה ביד, ובה כתוב 120%.

ג’ודי וסרמן: אתם אמרתם אז שזה סכום סביר, זה לא גבוה מדי ולא נמוך מדי, זה יאפשר לכולם לחיות.

ג’ודי וסרמן: יש ההתנגדות העקרונית של גבייה מן העובד, אבל הכנסת החליטה שזה בסדר, ואתם אמרתם שזה ריאלי, זה אמיתי, עם זה אתם יכולים לחיות וגם הלשכות יכולות לחיות, וזה יחסל את השוק השחור של גבייה של אלפי דולרים.

ג’ודי וסרמן: חזרתם לוועדה לפני כמה חודשים ושוב הנחתם על השולחן 120% משכר המינימום- -

תומר מוסקוביץ’: ואז שר האוצר לא הסכים עם שר התמ"ת.

תומר מוסקוביץ’: היועצת המשפטית של הוועדה, הגברת וסרמן לא נתקלה בחייה במצב שבו אומרים ובסוף גומרים על פחות כדי לגמור?

תומר מוסקוביץ’: אנחנו המצאנו את הגלגל?

חיים כץ: הוא היה אצל פסיכיאטר?

חיים כץ: זה פיצול אישיות.

תומר מוסקוביץ': אתם יודעים שזה הפקידים ולא השר.

חיים כץ: קשה לי להאמין שהפקידים מניעים את שר התמ"ת.

חיים כץ: את שר האוצר, יכול להיות.

ג’ודי וסרמן: אנחנו מדברים על ממשלה שהייתה בוועדה ואמרה דברים בשם הממשלה.

ג’ודי וסרמן: לא מעניין אותי כרגע אם זה תמ"ת או משרד האוצר, על סמך זה אישרו את החוק.

שאול מרידור: הגענו לוועדה בפעם שעברה והייתה מחלוקת עם הממשלה שבעקבותיה לאחר התייעצות שלך עם מנכ"ל משרד התמ"ת ועם ראש אגף תקציבים הוחלט להגיע להסכמה למרות אי ההסכמות.

שאול מרידור: ביקשת מאיתנו לחזור ולעשות יחד עם השר סדר בבית בין המשרדים כדי להגיע להסכמה.

שאול מרידור: זה מה שקרה.

שאול מרידור: ביצענו עבודה לפני ההגעה לשר, והוא בסופו של דבר הכריע בין האינטרסים שהאוצר הציב מצד אחד לבין האינטרסים שהתמ"ת הציב מצד שני, וכך הגענו לסכום הזה, כאיזון בין האינטרסים.

שאול מרידור: זאת התשובה לסכום הזה.

שאול מרידור: למה הוא לא 120%?

שאול מרידור: כי 120% הוצג בידי משרד התמ"ת שהיו לו אינטרסים מצד אחד - -

חיים כץ: אפשר לקבל את הנתונים שהגעתם דרכם לסכום?

חיים כץ: בטח לא שלפתם מהאצבע, אתם הלא אנשים רציניים.

חיים כץ: בטח חישבתם את עלויות החברות, אם הם ירוויחו או לא ירוויחו, אם כדאי להם לעשות את זה.

תומר מוסקוביץ': עושים תחשיבים ובסוף עושים מחיר, עושים סחר סוסים וסוגרים, ככה זה תמיד.

חיים כץ: יש פה נציג מהלשכות?

אריאלה בן צור: אני יושבת ראש אגודת אחיעוז שמטפלת בעובדים זרים בתחום הסיעוד בלבד.

אריאלה בן צור: כשפנינו לא פעם ולא פעמיים כדי לראות איך אפשר לטפל בבעיה של גבייה מהעובד הזר כתיווך – פנינו גם כמובן לאלי פז, לתומר ולכל מי שבקי בעניין הזה – כדי לבדוק האם אפשר לגבות עמלה, כי כפי שכולם יודעים גובים אותה באלפי דולרים.

אריאלה בן צור: הוחלט לעשות סדר בבלגן.

אריאלה בן צור: יחד כתבנו מסמך שבו הכלנו את כל ההוצאות שקשורות בתיווך הזה, והגענו למסקנה של הוצאות בסך 4000 שקל על הנסיעה, על המיון, על ההכשרה של העובד ועל הבאתו לארץ.

אריאלה בן צור: מרגע שהוא עובד בארץ כמובן אין גבייה.

אריאלה בן צור: הגבייה היא חד פעמית.

חיים כץ: 4000 שקל.

חיים כץ: מפה נובע 120%.

קריאה: כולל טיסה?

אריאלה בן צור: לא כולל טיסה.

אריאלה בן צור: זה החישוב שהגענו אליו שיהיה סביר מבחינת העובד עצמו והיכולת שלו לשלם, וגם מבחינתנו כחברות שעוסקות בתיווך.

אריאלה בן צור: זה המספר שהועברו עליו ניירות וטפסים.

אריאלה בן צור: הייתה הסכמה עקרונית- -

חיים כץ: הייתה הסכמה של התמ"ת, ולא הייתה הסכמה של האוצר.

אריאלה בן צור: בדיוק.

אריאלה בן צור: היו”ר חיים כץ: ועם המספרים שמוצעים עכשיו תדעו לחיות, או שתצטרכו לעשות מתחת לשולחן ומעל השולחן?

אריאלה בן צור: לא נדע לחיות איתם, נדע לחיות איתם בשחור, כמו שחיים היום בשחור.

אריאלה בן צור: לא נדע לחיות עם המספרים האלה, יהיו מתווכים בדרך שיורידו קופונים, לא תהיה לנו אפשרות של שליטה.

תומר מוסקוביץ’: השחור יהיה רק על ההפרש מ- 4000?

חיים כץ: אם כבר לאכול שייזל ריר.

חיים כץ: אם לא צריך לאכול, אז לא אוכלים.

תומר מוסקוביץ’: אני מוכן לוותר על 15 אלף דולר, אבל אם לקחת לי את ה- 1000 שקל האחרונים, גמרנו, עכשיו אני אקח את ה- 15 אלף דולר.

תומר מוסקוביץ’: זה נשמע לך רציני?

תומר מוסקוביץ’: הוא תמיד יכול לקחת מהמעסיקים.

חיים כץ: אם אתה שולח אותי לגנוב, אני כבר לא מוגבל.

חיים כץ: יש גנב קטן וגנב גדול- -

תומר מוסקוביץ': זה לא ככה, אני לא שולח אף אחד לגנוב.

תומר מוסקוביץ': בסופו של דבר התחשיבים האלה הם על הנייר.

אלי פז: אנחנו ישבנו מולם ומול גורמים נוספים כדי לבדוק מהו הסכום הריאלי שיעמיד אותנו במצב מתאים עם סיכון יחסית קטן לעבור על החוק.

אלי פז: לכן הסתפקנו ב- 800 דולר.

אלי פז: אנחנו נמצאים עכשיו בשעת מבחן, אנחנו יכולים למשוך את העניין, ואז ימשיך להיות עושק מאוד מהותי של העובדים הזרים, או שננסה לחיות עם 600 דולר.

אלי פז: איך אפשר לגשר בין 600 ל- 800?

אלי פז: על-ידי שני דברים: ראשית, שולי הרווח של החברות שהם לא גדולים יצטרכו לרדת במידה מסוימת, ויחייבו לגבות כסף מסוים גם אם הוא 100 דולר מהמעביד וממזמין העובד.

אלי פז: בהנחת עבודה שאנחנו לא יכולים להשיג את הטוב ביותר, אני מוכן לנסות לחיות בפרק זמן של ניסיון.

אלי פז: הסיכון היה קיים גם אם היינו קובעים 2000 דולר, כי כשגובים בסין 10000 דולר בשרשור של תיווכים, גם כשאתה יורד ל- 2000 דולר זאת נפילה מ- 10000.

אלי פז: לכן קבענו פרק זמן כדי לראות האם הדברים יכולים להתנהל נכון לפי החוק.

אלי פז: אם לא חוזרים לקצה השני- -

חיים כץ: אם יש פרק זמן מוגדר, למה האוצר לא יסכים ל- 4000 שקל, כשאלה העלויות האמיתיות?

חיים כץ: היום האוצר בא לוועדה ואומר שככה הוא רוצה – תחליטו בסדר, לא תחליטו גם בסדר.

אלי פז: יש לו נימוקים, הוא יכול ודאי לומר אותם.

אלי פז: יש לנו הסכמה של משרד החוץ לקבוע שמדינות שאנחנו חושדים שהעושק בהן הוא מהותי, כמו סין, יפסיקו לייבא עובדים משם, כי גם אם יעשו סלטה באוויר לא יצליחו לרדת גם ל- 800 דולר מ- 10000 דולר.

אלי פז: יש הסכמה של משרד החוץ למיין את המדינות לפי מקורות שמביאים את העובדים הזרים.

אלי פז: תנו לנו לפעול בצורה חכמה ולראות אם הצלחנו.

אלי פז: אם נכשלנו – והסיכוי לא קטן שניכשל – התקנות האלה לא יחודשו.

תומר מוסקוביץ’: כי לולא התמהמהנו - - -דיברו, דיברו.

חיים כץ: מילא, אתה צריך להתכופף לאוצר, למה אני?

חיים כץ: באים ואומרים שלא ידעו לחיות עם זה, אתה שולח אותי לגנוב.

ג’ודי וסרמן: אני רוצה להוסיף עוד משהו.

ג’ודי וסרמן: תיקון מס' 14 עשה שני דברים: מצד אחד קבע איסור והגביר את הענישה, ומצד שני אמר שיותר לגבות מה שיתירו בתקנות.

ג’ודי וסרמן: עכשיו אתם אומרים שעם 85%

ג’ודי וסרמן: שספק אם תוכלו לחיות.

ג’ודי וסרמן: אבל בעוד שנתיים ה- 85% האלה יימחקו.

ג’ודי וסרמן: אנחנו נשארים עם האיסור ועם הסנקציות המוגברות ובעצם בכלל בלי סכום שיותר לגבות.

אלי פז: זה המקל שיהיה כנגד הלשכות.

אלי פז: יש להם אינטרס כן להצטופף.

חיים כץ: השאלה היא אם אפשר להצטופף עם הסוס, הסוס יתרגל לא לאכול?

תומר מוסקוביץ’: הוא תמיד יכול לקחת מהמעסיק.

תומר מוסקוביץ’: לפי החוקים הרגילים- -

חיים כץ: המעסיק, כבר אין לו.

חיים כץ: כבר לקחו לו קצבת זקנה וקצבת נכות.

חיים כץ: אין לו, נגמר.

טל דגן: אני מקו לעובד.

טל דגן: אני חוזרת על העמדה העקבית שהצגנו.

טל דגן: כל פעם נשאלת השאלה מה יעשו עם הפער שבין 120% ל- 85%, והתשובה היא לקחת מהמעסיק 100 דולר, ואפשר יהיה לכסות את ההפרש.

טל דגן: אנחנו כל הזמן מעלים את השאלה העקרונית, מדוע מלכתחילה לא יישא המעסיק בעלות העובד הזר.

טל דגן: המעסיק הוא לא רק קשיש או נכה, זה גם החקלאי וגם קבלני הבניין שמרוויחים מכך שהם מעסיקים עובדים מאוד בזול.

טל דגן: מדוע הם לא יישאו בעלות של הבאת העובד הזר?

טל דגן: חברות התיווך לא צריכות לעבוד חינם.

טל דגן: ברור שהן חברות פרטיות שמטרתן רווח, אבל הרווח יכול לעבור, כפי שקורה בעולם בכלל כשמעסיקים עובדים, והחברה שרוצה להעסיק עובדים ומקבלת אותם דרך חברת השמה, משלמת לחברת ההשמה.

טל דגן: לכן אין סיבה שהמעסיקים לא יישאו בעלות השירות שניתן להם.

טל דגן: מה גם שבסופו של דבר הם מקבלים עובד שהם יכולים להעסיק בשכר מאוד זול; הם לא היו יכולים למצוא עובדים ישראלים באותם תנאי שכר, מעבר לניצול שנעשה – כלומר, גם אם היו מקבלים את כל התנאים, זה עדיין שכר מאוד נמוך לעבודה שנעשית.

טל דגן: דבר שני, אם תהיה החלטה לקבל את התקנות אין הצדקה שזה יהיה לשנתיים.

טל דגן: יש חשש אמיתי שגם העלה משרד התמ"ת שהעובדים ישלמו 600-800 דולר, ומתחת לשולחן עוד אלפי דולרים.

טל דגן: לכן אין הצדקה שהניסיון הזה ייארך שנתיים.

טל דגן: לפחות שהניסוי יוגבל לשנה אחת, ואפשר יהיה לראות שאכן הוא עובד.

טל דגן: תומר מוסקוביץ': כבר התחלת להביע תמיכה.

טל דגן: אני לא הבעתי תמיכה, העמדה שלנו שאנחנו מתנגדים היא די ברורה.

חיים כץ: נקבע כבר שמותר לקחת מהעובד בניגוד לדעתך ולדעתם של עוד כמה אנשים.

חיים כץ: עכשיו אנחנו מדברים על כמה.

טל דגן: אז בוודאי שאין הצדקה לקחת 120% משכר המינימום.

טל דגן: כל שקל מעבר לאפס הוא מיותר, וצריך לקחת אותו מהמעסיק.

שלום בן משה: אני מנהל יחידת הסמך לעובדים זרים, ואני אחראי על כל העניין הזה – גם על מתן ההיתר וגם על זכויות העובדים.

שלום בן משה: אני מייצג את קו לעובד, כי אני צריך לדאוג לעובדים הזרים שלא יגזלו אותם כמו שגוזלים אותם באלפי דולרים.

שלום בן משה: כולם יודעים וכולם מרוצים או לא מרוצים, וזהו.

שלום בן משה: אחת הדרכים להתמודד עם התופעה החמורה הזאת היא לתת באופן לגיטימי אפשרות לגבות כסף מהעובד כי גובים מהם סכומי עתק.

שלום בן משה: לכן הדרך היחידה, כפי שהכנסת החליטה כבר, היא לאפשר לגבות מהם כסף.

שלום בן משה: השאלה היא מהו הגובה הסכום.

שלום בן משה: אני לא הייתי שותף לדיונים הקודמים, ומבחינתי 600 דולר, הסכום שמשרד התמ"ת והאוצר החליטו עליו- -

חיים כץ: אתה שם לב שהתמ"ת שקטים.

שלום בן משה: הם תיאמו את זה גם עם ממלא מקום ראש הממשלה.

חיים כץ: וגם שר האוצר ושר התמ"ת.

חיים כץ: הם נפגשו?

שלום בן משה: הם נפגשו והסכימו על כך.

שלום בן משה: הסכום הזה הוא סכום קטן.

שלום בן משה: אני בעד סכום גבוה יותר.

שלום בן משה: לכן אני שואל שאלה: האם הוועדה יכולה להחליט שעל 600 הדולר האלה היא מוסיפה 200?

שלום בן משה: האם בסמכות הוועדה להחליט החלטה כזאת?

חיים כץ: לא, הם ימשכו את התקנות.

חיים כץ: הוועדה יכולה לא לאשר את התקנות, ולהמליץ לשר להעלות את הסכום.

חיים כץ: נמצא פה נציג האוצר, ובידיו התשובה.

חיים כץ: שלום בן משה: אם הוא יסכים, אפשר לשנות את מה שכתוב?

חיים כץ: אם הוא יסכים אפשר לעשות מה שרוצים.

קריאות: - - -

ערן גולן: אתה לא יכול להביע עמדות שהן בניגוד לעמדת המשרד.

חיים כץ: אני קובע פה מה הוא יכול ומה הוא לא יכול, ולא אתה.

חיים כץ: הוא יגיד מה שהוא רוצה, גם אם זה לא נראה לך.

חיים כץ: ואם שוב תדבר אני אוציא אותך החוצה.

שלום בן משה: אם המשמעות של העניין היא שלא יאשרו את התקנות כרגע כי זה הסיכום, אני אסתפק בסכום שקבוע כאן.

חיים כץ: אפשר לחיות עם הסכום הזה?

חיים כץ: להערכתך, לא.

שלום בן משה: תן לי את זכות הדיבור כי מי שבסופו של דבר אחראי לזה זה אני.

שלום בן משה: אני אחראי על העובדים הזרים ועל זה שהם משלמים כסף ועל זה שגוזלים אותם.

שלום בן משה: אני חותם על ההיתרים האלה בעצמי, לא אף אחד אחר.

שלום בן משה: אני אסתפק במה שמופיע כאן כדי לאשר את התקנות, כדי להפעיל את זה, וכדי להתחיל לראות אם זה ניתן להיעשות.

חיים חדד: אני מייצג את החקלאים.

חיים חדד: מכיוון שדעתנו לא נשמעה, והיה צליל של התיימרות של כמה אנשים לייצג אותנו כאן, החלטתי בכל זאת להביע את עמדת החקלאים.

קריאה: מי עשה את זה?

חיים חדד: קו לעובד אמר שהחקלאים ישלמו.

חיים חדד: קו לעובד גם לא עובדים בהתנדבות, אם הם יוכלו גם לנכס את העובדים הזרים אז יהיה בסדר.

חיים חדד: מכיוון שדעתנו היא שאסור לקחת מהעובדים כסף בכלל, בניגוד לדיונים בוועדות אחרות אנחנו תומכים בהצעת המינימום שהציע משרד התמ"ת, וצריך ללכת על סכום המינימום שצריך לקחת מהעובד.

חיים חדד: בהנחה שמי שמביא את העובד שלו לבד לא יכול לגבות את העמלה בכלל, אין שום סיבה שהלשכות ייקחו יותר מ- 600 דולר.

שאול מרידור: אני מבקש להדגיש בבולד שהוא תומך בעמדת האוצר.

חיים חדד: זה רק ימנע את זה.

חיים כץ: אני מעוניין לשמוע את נציג האוצר.

שאול מרידור: שי רצה לומר משהו.

שי סומך: השאלה אם 600 או 800 היא לא ממש שאלה משפטית, זאת שאלה עובדתית יותר.

שי סומך: אני מבקש שהוועדה תעשה כל מאמץ כדי לאשר את התקנות בסכום כלשהו שייקבע כי כבר יותר מדי זמן כל החוק והתקנות מתעכבות.

שי סומך: לדעתי, כמעט כל מי שנמצא כאן סביב השולחן רוצה לקדם את התקנות, ואני מבקש מהיושב ראש לעשות כל מאמץ.

חיים כץ: יש שני באגים גדולים בתקנות: האחד הוא המחיר, שהלשכות אומרות שהן לא יכולות לחיות עם זה, ואנחנו לא יודעים לחיות עם זה, וגם התמ"ת יודע שאי אפשר לחיות עם זה.

אלי פז: לא שאי אפשר, שקשה.

חיים כץ: בסדר, גם התמ"ת יודע שאי אפשר לחיות עם זה.

חיים כץ: הדבר השני הוא ההגבלה של פרק הזמן.

שאול מרידור: שאף אחד לא ישלה את עצמו מבחינה כלכלית – אני שם את העניין החוקי בצד כי גם כיום החוק אומר שאסור לגבות כסף מהעובד, ושלום יעיד טוב יותר ממני שהסכומים שנגבים מהעובדים הם אלפי דולרים במקרה הטוב, ובמקרה הגרוע יותר זה גם מגיע ל- 10000 ויותר.

שאול מרידור: שאף אחד לא ישלה את עצמו שמנגנון כלכלי שמאפשר לגבות 600, 800, 1000 או אפילו 2000 דולר יבטל מנגנון כלכלי שקיים היום, שדרכו גובים 10000 או 12000 אלף דולר – אל תשלו את עצמכם, מנגנון כזה לא יכול לעשות את זה לבד.

חיים כץ: אם המנגנון הוא פיקציה, למה אתה מתעקש על המחיר?

חיים כץ: שאול מרידור: אני אגיד הכול.

חיים כץ: עמדת הבסיס הייתה שאם סכום צריך להיגבות הוא צריך לכלול הוצאות מאוד מינימליות, והערכנו אותן בסביבות 100 דולר בארץ לתאגידים בארץ.

חיים כץ: ראינו את התחשיבים שמר אלי פז הציג בפנינו, שאני מניח שתואמו עם הלשכות.

חיים כץ: בחלק מהדברים – התחשיב, ההוצאות ועל כמה שהן עולות – הסכמנו ועל חלקם לא הסכמנו.

חיים כץ: אני לא חושב שזה המקום להיכנס לדיון הזה.

חיים כץ: הדיון הזה התקיים במשרדי הממשלה, ובעקבותיו, ואחרי שהשר ראה את כל הנתונים ושמע את שני הצדדים הוא החליט על הסכום שהחליט, ביודעו שזה סכום שהוא לא בדיוק התחשיב שהציג אלי פז, ולא בדיוק מה שאנחנו חשבנו שהוא הנכון.

חיים כץ: הוועדה גם יכולה לראות את הנתונים?

שאול מרידור: הנתונים אצל מר אלי פז.

שאול מרידור: צריך לזכור שרוב העובדים הזרים הם לא בתחום הסיעוד, אלא בתחומים אחרים, ועלותו של העובד הזר צריכה להתגלגל על המעסיק.

שאול מרידור: אם יש עלות עודפת היא צריכה להתגלגל על המעסיק כי הוא לא רואה עלות אמיתית של עובד זר, הוא לא רואה את העלות שלו לא במשק- -

קריאות: רוב העובדים הזרים הם בסיעוד.

שאול מרידור: רוב העובדים הם לא בסיעוד.

שלום בן משה: זה לא מוחלט.

שאול מרידור: ככל שאפשר המעסיק צריך - - -את העלות של העובד הזר.

שאול מרידור: גם במקרה הזה, זה מה שאנחנו חושבים.

שאול מרידור: אנחנו גם חושבים שבהינתן התחשיבים שראינו 600 דולר זה מעל ומעבר למה שצריך.

שאול מרידור: 9 לשכות אומרות שהן לא מסוגלות?

שאול מרידור: גם אם אני הייתי עסק פרטי הייתי אומר שאני לא מסוגל, אם אני יכול לקבל מהממשלה עוד קצת.

שאול מרידור: אני מבין את זה, זה גוף עסקי.

שאול מרידור: בדקנו את התחשיבים האלה, והם מופרזים, ואפשר לחיות גם עם הרבה פחות מ- 600 דולר.

שאול מרידור: 600 דולר היה הסיכום של השר אחרי שהוא הבין את שני הצדדים ואת כל הטיעונים מכל צד, וזה הסכום המקסימלי שאנחנו מוכנים לו.

חיים כץ: זאת אומרת שאם אני אגיד שאני לא מאשר את זה מעבר לסכום הזה, אתה מושך את התקנות.

חיים כץ: שאול מרידור: אם אתה לא מאשר, התקנות לא יכולות להיחתם.

חיים כץ: נכון, לא ייחתמו.

חיים כץ: או שנאשר בסכום יותר גבוה.

שאול מרידור: הם לא ייחתמו.

שאול מרידור: אל תשלח אותנו חזרה הביתה לעשות חושבים, ישבנו שעות על גבי שעות במשרד התמ"ת ובמשרד האוצר, זה הגיע עד הכרעת השר, אפילו כבר בהיותו ממלא מקום ראש הממשלה כשזמנו לא היה פנוי, כי לא הצלחנו להגיע לזה ברמת הטיעון הכי גבוהה, ובסופו של דבר השר הכריע.

שאול מרידור: עכשיו לכופף עוד, זה לא בסדר, לטעמי.

שאול מרידור: המלצתי החד-משמעית תהיה לא לחתום על התקנות מעבר ל- 2800 שקל.

חיים כץ: אני רוצה לעשות הפסקה של 10 דקות.

חיים כץ: אני אחשוב מה אני רוצה מעצמי.

חיים כץ: אנחנו מחדשים את הדיון.

חיים כץ: מתי אתה רוצה להתחיל את זה?

אלי פז: בעוד חודשיים, ב- 1 ביוני1.

אלי פז: הם צריכים להחתים את העובדים על חוזים חדשים.

חיים כץ: וזה יהיה עד 1 ביוני 2008?

אלי פז: כן.

חיים כץ: למה אתה רוצה את זה רק לשנתיים?

אלי פז: אם לא הייתי עם רגליים על הקרקע הייתי אומר שנה.

אלי פז: אני רוצה מקל כלפי הלשכות כדי שיפעלו לפי מה שאנחנו דורשים.

אלי פז: שנה לא תספיק לנו לבדוק את העניין, אתה יודע מה זה שנה במדינת ישראל, איך גולשים לפה ולשם.

אלי פז: כדי לבטל בכל מקרה אתה צריך מספר חודשים.

אלי פז: אחרי שנה וחצי נעשה הערכת מצב; אם צריך לבטל צריך להודיע מראש שוב כי צריך לשנות את החוזים וכדומה.

אלי פז: לכן חשבתי ששנתיים זה זמן חכם, מעשי.

אלי פז: אני מציע שבעוד שנה וחצי נצטרך להופיע בפני הוועדה ולומר מה השגנו בשביל מדינה.

אלי פז: הצליח הקונץ או לא הצליח; נכשלנו – לא יוארך, נודיע על ביטול.

אלי פז: אני לא אתבייש.

אלי פז: זה היה ניסיון חשוב- -

ג’ודי וסרמן: גם ביטול החוק – תיקון מספר 14 או רק את הגבייה המותרת?

ג’ודי וסרמן: אלי פז: את הגבייה המותרת, ולהשאיר את האיסורים כדי שללשכות יהיה אינטרס להתיישר בדיוק כמו שרצינו עם מאזן אימה- -

תומר מוסקוביץ’: אם מישהו מחברי הכנסת ירצה לבטל את החוק, הוא כמובן יוכל.

ג’ודי וסרמן: זאת הצעה ממשלתית.

תומר מוסקוביץ': אי אפשר לבטל חוק ממשלתי והצעת חוק פרטית?

ג’ודי וסרמן: אפשר בהחלט.

חיים כץ: מאחר ששמענו את עניין פרקי הזמן, אני חוזר אל שאול.

חיים כץ: אני לא מוכן לתת יד לשוק שחור מתחת לשולחן ומעל השולחן.

שאול מרידור: גם אנחנו לא.

חיים כץ: מאחר שהגופים אמרו שהם לא יידעו לחיות עם זה, תחזור הביתה.

חיים כץ: אתה אמרת 2800 שקל, ואני 3335, שזה שכר המינימום.

חיים כץ: אם תיתן לוועדה הסכמה אני אכנס את הוועדה ביום חמישי ואאשר, ואם לא – שלא יהיו תקנות.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.

חיים כץ: (הדיון התחדש לאחר 10 דקות של הפסקה)

חיים כץ: אני שמח להתכבד לישיבה נוספת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

חיים כץ: אחרי שסגרנו את התאריכים, ובכל זאת האוצר הסכים להיעתר חלקית, אנחנו נעלה את הסכום ל- 3050 ₪, והעדכון יהיה צמוד למדד, לפי הקבוע בחוק.

חיים כץ: אני אעלה את התקנות לאישור.

חיים כץ: מאחר שאין כאן יותר מדי חברי כנסת שמתנגדים התקנות אושרו פה-אחד.

ג’ודי וסרמן: שתי התקנות.

חיים כץ: גם על מועד התחולה?

ג’ודי וסרמן: כן, התאריכים: 1 ביוני 2006- -

חיים כץ: עד 1 ביוני 2008.

ג’ודי וסרמן: - - ותקנה 3 (א) עד 1 ביוני 2008 .

תומר מוסקוביץ': ב- 1 ביולי זה מתחיל, אז ב- 30 ביוני זה ייגמר.

חיים כץ: עד 30 ביוני 2008.

ג’ודי וסרמן: התקנות האחרות, תחילתן היא גם ב- 1 ביולי?

חיים כץ: כן, אותו דבר, 1 ביולי.

חיים כץ: הוועדה מאשרת את שתי התקנות פה-אחד.

חיים כץ: תודה רבה.