ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 668, 2006-03-02 10:10

מיכאל איתן: בוקר טוב, נעבור על התקנות.

מרב ישראלי: יש הערות שהעברתי אתמול למשרד המשפטים, וכולן התקבלו.

מרב ישראלי: אעיר אותן בהמשך.

מיכאל איתן: אני מתחיל לקרוא את התקנות, סעיפים 1-2(א).

מרב ישראלי: בסעיף 2(א) במקום "פרקליטות המחוז" יהיה "משרד פרקליט המחוז", זה הנוסח הנכון.

מרב ישראלי: עוד תיקון כאן: אחרי "מקום מושבו של בית המשפט" יש להוסיף "או ליועץ המשפטי לכנסת, לפי העניין".

מרב ישראלי: כי אם מדובר בעובד כנסת, פונים ליועץ המשפטי לכנסת.

מיכאל איתן: אני משלים את קריאת סעיף 2.

מרב ישראלי: אני מזכירה את ההבחנה בין המדינה לבין רשויות מקומיות ותאגידים סטטוטוריים.

דני קורן: מה לגבי חברות ממשלתיות?

תמר קלהורה: לא.

מרב ישראלי: להן אין חסינות בכלל.

מרב ישראלי: הכוונה רק לתאגידים סטטוטוריים המופיעים בתוספת לחוק.

מרב ישראלי: כרגע אלו שלושה: המוסד לביטוח לאומי, בנק ישראל ושירות התעסוקה.

מרב ישראלי: משרד המשפטים מתכוון להרחיב זאת בצו.

דני קורן: כל הרשויות שהופכות לחברות כעת יוצאות מזה: רכבת ישראל, מע"צ החדשה, הנמלים.

תמר קלהורה: ברפורמה שעשו בנמלים עדיין יש רשות נמלים, וגם חברות.

מיכאל איתן: אני קורא את סעיף 3.

מרב ישראלי: החלטנו שזה קצת כללי מדי, ולכן ייכתב: "יחולו הוראות פרק לב לתקנות סדר הדין" – אלו התקנות לגבי אופן המצאה – "בשינויים המחויבים וכפוף להוראות תקנות אלו", במקרה שיש הוראות סותרות לתקנות אלו.

מיכאל איתן: אני עובר לפרק ג.

מיכאל איתן: אני קורא את סעיף 4.

מרב ישראלי: במקום "במסגרת" בסעיף קטן (א) צריך לכתוב "תוך כדי".

מרב ישראלי: זה המונח המשפטי לאחריות השילוחית של המדינה.

מיכאל איתן: מה אומר הסעיף בפקודה?

תמר קלהורה: אני קוראת את סעיף 7ב(א).

תמר קלהורה: עכשיו אנחנו מסדירים את הצטרפות המדינה – מתי היא מוסרת הודעות, באיזה זמן וכו'.

מרב ישראלי: סעיף 7א(א), זו החסינות: "הוראה זו לא תחול על מעשה שנעשה ביודעין".

מיכאל איתן: יש לתקן הניסוח בתקנה, בסעיף 4(א).

מרב ישראלי: בחוק כתוב: "מעשה שנעשה ביודעין מתוך כוונה לגרום נזק, או בשוויון נפש לאפשרות גרימתו במעשה כאמור".

מרב ישראלי: צריך לנסח כאן כמו בחוק.

מיכאל איתן: אני קורא את סעיפים 5-7 לתקנות.

מרב ישראלי: סעיף 7 לא טוב, כי הודעת הכרה לא מחליפה כתב הגנה.

מרב ישראלי: אפשר לראות בסוף התקנות שיש טופס להודעת הכרה, וזה דבר מאוד מינימלי.

תמר קלהורה: לא הייתה כוונה שזה יהיה מינימלי, אבל זאת הערה שקיבלנו מהפרקליטות וגם ממרב.

תמר קלהורה: בכתב הגנה יש גם הכחשות, זה חלק ממנו.

תמר קלהורה: הכוונה לא הייתה להגיש משהו לקוני אלא לפרט, אבל הפנו את תשומת לבנו לכך שהפירוט לא מספיק וגם צריך הכחשות ואת כל שאר הדברים.

תמר קלהורה: לכן קבענו שתהיה הודעת הכרה, ששם יובהר למה חושבים שהמעשה בחסינות, ונוסף על כך יהיה כתב הגנה.

תמר קלהורה: יש כמה מצבים: יש מצב שבו המדינה נתבעת, היא בתוך התיק, היא נתבעה עם העובד, והמטרה להוציא את העובד.

תמר קלהורה: אם זה המצב, נכתוב שהיא תגיש את ההודעה עם כתב ההגנה.

תמר קלהורה: אם היא לא בתוך התיק, נכתוב שהיא תגיש את ההודעה בתקופה המיועדת לכתב ההגנה, תבקש להצטרף לתיק, ובית המשפט ידחה התביעה נגד העובד ויורה למדינה על הגשת כתב הגנה במועד מסוים.

מרב ישראלי: בית המשפט יקבע מועד להגשת כתב הגנה?

תמר קלהורה: אני חושבת שכן.

תמר קלהורה: לגבי המועד להגשת כתב הגנה, בתקנות סדר הדין כתוב שזה המועד שכתוב בהזמנה לדין.

תמר קלהורה: ממילא זה לא כל כך רלוונטי אם המדינה רוצה להצטרף.

מרב ישראלי: בדרך כלל, כשיש צירוף נתבעים, כותבים שהיא תגיש כתב הגנה בתקופה הקבועה להגשת כתב הגנה.

תמר קלהורה: אז נעשה את זה אחיד עם התקנות שבהמשך.

תמר קלהורה: בסדר.

מרב ישראלי: אם המדינה נתבעת היא תגיש את זה עם כתב ההגנה.

מרב ישראלי: אם היא לא נתבעת, היא תגיש הודעה בתקופה הקבועה להגשת כתב הגנה.

מרב ישראלי: לאחר הצירוף להליך, היא תגיש כתב הגנה במועד הקבוע על כך – ממועד הצירוף.

מרב ישראלי: אישרנו את העיקרון.

מיכאל איתן: אני קורא את סעיף 8(א).

מרב ישראלי: אני מזכירה שהיו שתי סיטואציות לגבי עובד מדינה.

מרב ישראלי: ראשונה, שהוא נתבע והמדינה מבקשת להוציאו.

מרב ישראלי: שנייה, שהמדינה ביקשה להוציאו והתובע מבקש להחזירו.

מיכאל איתן: בסדר.

מיכאל איתן: אני עובר לסעיף קטן (ב).

מיכאל איתן: 14 יום זה מספיק?

תמר קלהורה: הרעיון הוא שזה יהיה מהיר.

תמר קלהורה: לדעתי פרק הזמן הזה לקוח מסדר דין מהיר.

תמר קלהורה: אנחנו רוצים שהעניין יתקדם מה שיותר מהר.

מיכאל איתן: להכין בקשה כזאת ב-14 יום, זה לחוץ.

מיכאל איתן: אחר כך מבקשים הארכות.

מיכאל איתן: אני שואל אתכן.

מיכאל איתן: לי לא מפריע שיישאר 14 יום, אבל תבדקו את עצמכן, ומה שתחליטו תחליטו.

תמר קלהורה: בסך הכול, מוגש כתב תביעה, ובמדינה יתרחש תהליך: יבדקו את העניין, יהיו בקשר עם העובד.

תמר קלהורה: הוא ידע אם עומדים להגיש הכרה או לא.

תמר קלהורה: זה לא נוחת עליו פתאום שהמדינה לא רוצה לתת לו חסינות.

תמר קלהורה: אנחנו גם מכינים הנחיית יועץ מפורטת מאוד בעניין הזה.

תמר קלהורה: זה לא שפתאום זה ינחת עליו.

תמר קלהורה: לכן נראה לי שהמועד מספיק.

מיכאל איתן: בסדר.

מיכאל איתן: אני קורא את פרק ד', סעיפים 9-10.

מיכאל איתן: אני עובר לפרק ה', סעיף 11.

תמר קלהורה: הפרק הזה מסדיר את הגשת בקשות הביניים, מה מצרפים, למי ממציאים וכו'.

תמר קלהורה: השלב הבא הוא שלב הדיון בבקשה, ואלו הסעיפים הבאים.

מיכאל איתן: אני קורא את סעיף 12.

תמר קלהורה: לגבי סעיף קטן (ד): כל מטרת החוק היא לברר את סוגיית החסינות ולהסירה מעל סדר היום.

תמר קלהורה: הרבה פעמים בתביעות נזיקין יש טענות סף למיניהן, ובית המשפט קובע שהוא יחליט עליהן בסוף התיק.

תמר קלהורה: אם נאפשר לבית המשפט לעשות זאת, זה יעקר את כל העניין, כי אנחנו לא רוצים שהתביעה תתנהל נגד העובד.

תמר קלהורה: לכן כתבנו שעל בית המשפט להחליט קודם בעניין החסינות.

מיכאל איתן: שוב, 14 יום זה מספיק?

תמר קלהורה: גם זה מסדר דין מהיר.

תמר קלהורה: אנחנו לא רוצים שזה יעכב את ההליך.

תמר קלהורה: קיבלנו הערות, שקלנו, אבל אנחנו לא רוצים לקבוע זמן ארוך יותר.

מרב ישראלי: כאן זה מוטל על בית המשפט.

מרב ישראלי: יש לי הערה ניסוחית: בתקנה 11 מפנים לתקנות סדר הדין האזרחי בנושא של בקשה בכתב.

מרב ישראלי: הכלל בבקשה בכתב הוא שדנים לפי המסמכים בכתב ולא שומעים עדויות.

מרב ישראלי: בסעיף 12 נקבע משהו הפוך: שמיעת המצהירים אלא אם בית המשפט יקבע אחרת.

מרב ישראלי: הייתי מבהירה את זה, בגלל הסתירה.

תמר קלהורה: נכתוב "יתייצבו המצהירים לחקירה על תצהיריהם".

מיכאל איתן: אני קורא את סעיפים 13-14.

מרב ישראלי: לגבי הגשת כתב הגנה על ידי המדינה, צריך אולי לכתוב "אם לא הגישה קודם לכן".

מרב ישראלי: יכול להיות שהיא נתבעת והיא לא הגישה בקשת הכרה.

מיכאל איתן: אני משלים את קריאת סעיף 14.

מיכאל איתן: אני קורא את סעיף 15.

מרב ישראלי: זה צריך להיות "ערעור או בקשת רשות ערעור".

מרב ישראלי: בחלק מהמקרים זה כך.

מיכאל איתן: אני קורא את סעיף 16.

מיכאל איתן: בסדר.

מרב ישראלי: התחילה רטרואקטיבית, אני מבינה שזה בסדר מבחינתכם.

תמר קלהורה: כן.

תמר קלהורה: אפשר גם "ביום פרסומן", זה לא משנה.

מרב ישראלי: צריך אישור על תקנות רטרואקטיביות, תבדקי.

מרב ישראלי: עוד הערה: בתוספת השנייה כתוב "בית המשפט הנכבד מתבקש לדחות את התביעה" – כמובן, זה במקרה שזה מתבקש, כי לפעמים העובד נמחק אוטומטית.

מרב ישראלי: צריך להוסיף כוכבית להסביר באילו מצבים זה נעשה.

מרב ישראלי: בעיקרון, אם המדינה מודיעה הודעת הכרה, התביעה נגד העובד נדחית אוטומטית, ולא צריך לבקש זאת.

מרב ישראלי: זה לא בשיקול דעת, ולא צריך לבקש מבית המשפט לדחות.

מרב ישראלי: אם זה עובד רשות ציבורית אחרת, יש צורך לבקש לדחות.

תמר קלהורה: יש מצבים שבהם המדינה אומרת שהיא לא מבקשת להוציא את העובד.

מרב ישראלי: במצב כזה אולי צריך להוסיף משפט אחר: בית "המשפט מתבקש שלא לדחות", וָלא הוא יוּצא אוטומטית.

מרב ישראלי: לדעתי זו בקשה אקטיבית שהוא לא יוּצא מהתביעה.

תמר קלהורה: אם המדינה מבקשת, בית המשפט צריך לדחות ואין לו שיקול דעת.

תמר קלהורה: אבל היא יכולה להחליט שהיא לא מבקשת.

מרב ישראלי: אז נשאיר את זה כך, ורק נוסיף כוכבית מסבירה.

מיכאל איתן: בסדר.

מיכאל איתן: התקנות אושרו.

מיכאל איתן: תודה לכם.