ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 287, 2006-01-26 12:00

קולט אביטל: צהרים טובים.

קולט אביטל: אני מתכבדת לפתוח את ישיבתה המיוחדת של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, שמתקיימת הפעם בפגרה, אבל יש סיבות טובות לכך.

קולט אביטל: הסיבה היא שהכנסת מציינת היום את היום הבינלאומי למאבק באנטישמיות ולזכר השואה, ובשתיים תהיה מלאה.

קולט אביטל: השר פנה אלינו וביקש שנקיים ישיבה של הוועדה, וגם אנחנו, בעצם – אני קוראת החלטה שלנו מה-24 במרץ, שבה אנחנו מתחייבים לקיים ישיבה כזו כדי לבדוק איך מתקדם הנושא ברמה של הממשלה, כי הממשלה התחייבה להקצות תקציבים מיוחדים למאבק באנטישמיות, ואנחנו נרצה לשמוע מהשר, שתכף יפתח את הדיון הזה, כיצד נערכת הממשלה.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני השר.

אברהם הירשזון: תודה רבה, גבירתי היושבת ראש, רבותיי חברי הכנסת, מכובדי.

אברהם הירשזון: קודם כל, ביקשתי גם מוועדות אחרות של הכנסת לקיים דיון היום, וביקשתי גם מיושב ראש הכנסת לקיים את המליאה.

אברהם הירשזון: אנחנו קיימנו היום ישיבת ממשלה מיוחדת, לציון היום הזה, ביד ושם, לאחר שערכנו סיור, ושם החלטנו ש- אל"ף, ממשלת ישראל לוקחת על עצמה לחדש את הביתן המיוחד, הביתן היהודי באושוויץ.

אברהם הירשזון: אנחנו נקצה לכך משאבים, נבנה קונספציה משותפת, ואני חושב שהכנסת יכולה בהחלט להיות שותפה בעניין.

אברהם הירשזון: אנחנו עמדנו ושמנו דגש – וחשוב לי להזכיר את זה, ונוח פלוג היה שם גם, אתנו – משווים את השואה היום, או משתמשים במילה "שואה" בכל מיני מובנים ובכל מיני אירועים.

אברהם הירשזון: צריך להדגיש ולחזור להדגיש.

אברהם הירשזון: השואה היא דבר ייחודי.

אברהם הירשזון: שואת היהודים היא דבר ייחודי.

אברהם הירשזון: לא היה לפניה ואנחנו מקווים שלא תהיה אחריה.

אברהם הירשזון: משום שגם בזמן האינקוויזיציה – התנצרת – הצלת את נפשך.

אברהם הירשזון: אם מדברים על השואה של העם הארמני – שהיא חמורה מאד.

אברהם הירשזון: אין לנו ספק שאם ארמניה הייתה בדרום אמריקה, לתורכיה לא היה עניין להרוג את העם הארמני.

אברהם הירשזון: הפעם היחידה שרצו להשמיד גזע באשר הוא גזע בכל מקום בעולם, זו הייתה שואת העם היהודי.

אברהם הירשזון: ולכן, היא ייחודית, ולכן צריך לזכור ולהזכיר אותה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מבקשת להעביר את רשות הדיבור לסגנית השרה, חברת הכנסת מרינה סולודקין.

אברהם הירשזון: אני אצטרך עוד מעט ללכת.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: דבר אחד רציתי לשאול את כבוד השר, או שני דברים: אחד, כוח המשימה הבינלאומי, הכולל, לא הפרלמנטרי.

קולט אביטל: הכוונה היא לכוח משימה שאנחנו נוביל אותו?

קולט אביטל: שאם לא כן, אולי כן קיים כוח משימה כזה שבזמנו קם בשבדיה.

אברהם הירשזון: אני יודע, אני יודע.

אברהם הירשזון: כן.

אברהם הירשזון: אבל יכול להיות שצריך להיות כוח משימה שאנחנו נוביל אותו.

אברהם הירשזון: אנחנו צריכים לגבש את הקונספציה בנושא הזה.

אברהם הירשזון: החשוב הוא קודם כל שממשלת ישראל שמה את זה על סדר היום, אמרה שהיא מוכנה לעשות את העניין, שהיא מוכנה לתת דגשים לנושא הזה – זאת החשיבות הראשונית.

אברהם הירשזון: איך לבנות את זה, מה לבנות, זה באמת לא בישיבה הזאת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ואני גם רוצה לשאול אם יש בכל זאת איזשהו תקציב שהממשלה מוכנה להקצות?

קולט אביטל: אנחנו כבר דיברנו וכבר פנינו לגבי תקציב לציון שנת השישים.

קולט אביטל: הייתה אמורה להיות תשובה מהאוצר.

קולט אביטל: כבוד השר אז לא היה בתפקיד הזה, אבל אני מניחה שהוא ירצה לעקוב אחרי העניין הזה ולחזור אלינו עם תשובות.

אברהם הירשזון: אל"ף, ממלא מקום ראש הממשלה אמר שזה דבר חשוב מאד – הוא גם שר האוצר – ואני אשמח אם תביאי לי דברים לשוחח אתו, לדבר אתו ולדאוג לכך שיוקצו לזה משאבים כפי שצריך.

אברהם הירשזון: את יודעת – יש תמיד מאבקים בין מה שדחוף למה שחשוב.

אברהם הירשזון: אז עוסקים במה שדחוף, אני חושב שאנחנו חייבים לעסוק גם במה שחשוב, וזה בהחלט נושא חשוב מאד.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: בבקשה, מרינה.

מרינה סולודקין: תודה רבה ליושבת ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, חברתי הטובה, קולט אביטל.

מרינה סולודקין: כבוד השר, אנחנו היום מציינים את זכר השואה ועכשיו זה יום בינלאומי, אבל אני אומרת לכם שלממשלת ישראל, למדינת ישראל ולחברה הישראלית, יש הרבה חובות לניצולי שואה.

מרינה סולודקין: כאן אני רואה נציגים ומנהיגים של ארגונים של ניצולי שואה, ואני אומרת לכם שאנחנו, כל הכנסת הבאה, הכנסת ה-17, חייבים לסיים את החוקים בנושא של סטטוס ניצולי השואה, ודבר שני, יש לנו, קולט, מאבק משותף שעדיין לא סיימנו.

מרינה סולודקין: באוצר של מדינת ישראל חושבים שזה נכון וצודק לעשות מיסוי של כסף מגרמניה.

מרינה סולודקין: ואנחנו עדיין לא פתרנו את המקרה המיוחד של מיסוי כסף מגרמניה על ידי הנהלת ההוסטלים.

מרינה סולודקין: ומכאן אני פונה לשר האוצר וממלא מקום ראש הממשלה, שאנחנו צריכים להפסיק לגמרי את התופעה הזאת, ואף פעם לא לראות כסף מגרמניה כהכנסות של אזרחי מדינת ישראל ניצולי שואה.

מרינה סולודקין: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יורי שטרן, ולאחריו נח פלוג.

יורי שטרן: אני שלחתי הבוקר מכתב באותו נושא לממלא מקום ראש הממשלה, שהוא במקרה או שלא במקרה גם שר האוצר, שזה דבר שהוא פשוט מזעזע.

יורי שטרן: ובזמנו קיימנו ישיבה בוועדת העלייה והקליטה, ואני הוכחתי - - -

קולט אביטל: יותר מישיבה.

מרינה סולודקין: סדרת ישיבות.

יורי שטרן: אני מדבר – הישיבה עם השר הייתה, לדעתי, אחת, עם שר הבינוי והשיכון, דאז.

קולט אביטל: ועם המנכ"ל שלו, פעמיים.

יורי שטרן: כן.

יורי שטרן: והראיתי את הנתונים שמראים שבעצם הפקידים פשוט משקרים לשרים.

יורי שטרן: הם נותנים נתונים מנופחים לחלוטין, וכולי, בקשר לכמה זה עולה.

יורי שטרן: אבל גם אם זה היה עולה כמה שהם אומרים, זה לא פותר אותנו מהקביעה שזה דבר בלתי סביר, במיוחד במדינה יהודית.

אברהם הירשזון: באף מקום בעולם, לא מחשיבים את ההכנסות האלה למיסוי.

אברהם הירשזון: יורי שטרן: כן.

אברהם הירשזון: אנחנו פה נעשינו אכזריים ביותר לניצולי שואה, גם בנושא הזה וגם בכל נושא של המעמד.

אברהם הירשזון: החוק עבר קריאה ראשונה, אני מקווה שהוא יעבור.

קולט אביטל: אני רק רוצה להשלים שמה שקורה הוא שמסתתרים מאחורי כל מיני טיעונים מלומדים של היועצים המשפטיים, שלא מדובר במיסוי.

יורי שטרן: אני מתבייש לצטט ממכתבה של שרת המשפטים, גברת ציפי לבני, שהיא מסבירה לי שהיות שגרמניה היא זאת שאחראית על סבל היהודים, למדינת ישראל אין שום אחריות למצבם של ניצולי השואה אצלנו.

יורי שטרן: זה היה ערב הדיונים שלנו בחוק מעמד ניצולי השואה, העברנו אותו בקריאה הראשונה והחוק התייחס אך ורק ל- 22,000 מניצולי השואה שחיים מהבטחת הכנסה, שזו בושה וחרפה כשלעצמה.

אברהם הירשזון: אם הוא עבר קריאה ראשונה הוא גם יהיה בכנסת הבאה.

אברהם הירשזון: נטפל בזה.

יורי שטרן: הוא גם יהיה בכנסת הבאה.

קולט אביטל: צריך לעשות מאמץ.

יורי שטרן: אם לכבוד האירוע תחליט הממשלה לתמוך בחוק, אנחנו יכולים לאשר אותו בקריאה שניה ושלישית עדיין בכנסת הזאת.

יורי שטרן: יש עוד סוגיות מסוימות שחייבות להיפתר.

יורי שטרן: שתי נקודות קצרות להשלים: פה נפתח, באמת, כפי שקולט אמרה, "שוק" ענק של פעילות חינוכית, כשהממשלה חייבת לתת תקציב ליד ושם כדי להתעסק בזה.

יורי שטרן: אנחנו חייבים לתפוס יוזמה, אחרת האחרים יבריחו – ודבר שלישי שהוא טכני, יחסית, זה הפיצול שנוצר פה.

יורי שטרן: יש לנו יום השואה שלנו – אני לא הייתי מוותר עליו – ויש את יום השואה הבינלאומי.

יורי שטרן: וצריכים פשוט לחשוב איך אנחנו מציינים את זה.

קולט אביטל: אם לאחד את זה?

קולט אביטל: אני הייתי משאירה את זה ככה.

יורי שטרן: כן, אבל זה עדיין יוצר – גם במערכת החינוך – שני תאריכים.

יורי שטרן: ודבר אחרון – זאת פניה לארגוני ניצולי השואה – זה לא יתכן שהמסה הגדולה של ניצולי שואה יוצאי ברית המועצות, במיוחד אלו שהגיעו בשנות התשעים, כמעט ולא מיוצגים במסגרות של ה- Claims Conference .

יורי שטרן: בכלל לא.

יורי שטרן: וברוב הארגונים היהודיים שדנים עכשיו בנושא הרכוש היהודי לא מיוצגים, ולכן האינטרסים והבעיות הספציפיות שלהם לא מקבלים שום ביטוי – אבל ממש שום ביטוי – בפעילות של הארגונים האלה.

יורי שטרן: וזה דבר שחייבים לתקן.

יורי שטרן: היו"ר קולט אביטל: תודה רבה.

יורי שטרן: נח פלוג, ולאחר מכן חבר הכנסת שלגי.

יורי שטרן: פרופ' יולי נודלמן אחריו.

נח פלוג: הוזמנתי לישיבת הממשלה שהתקיימה לאור יום השנה שהאו"ם קבע שזה יום הזיכרון לשואה, ואנחנו אמרנו שזה גם יום המלחמה באנטישמיות.

נח פלוג: וכל הממשלה קודם סיירה ביד ושם.

נח פלוג: לפי דעתי זה חשוב מאד.

נח פלוג: יש לנו בעיה אחת.

נח פלוג: שיותר קל – ואני רוצה להגיד את זה – לזכור את אלה שנספו ולשכוח את אלה שנשארו בחיים.

נח פלוג: ואני מוכרח להגיד שאני שמח שהירשזון, שבדומה לקולט, פעל רבות לטובת ניצולי השואה, הוא עכשיו השר הממונה על הנושאים האלה, ואני מקווה שהוא יעשה, בתור שר התפוצות, דברים שנחוצים.

נח פלוג: גם היום, אני מוכרח להגיד, שהוא דיבר בישיבת הממשלה, ואמר שחבל שאנחנו זוכרים את השואה וזוכרים אולי, הוא אומר, את ניצולי השואה, פעם בשנה ולא כל השנה.

נח פלוג: ואני חושב שחשוב מאד שהוועדה בנושא זה תקבל החלטה.

נח פלוג: החלטה שמחייבת לזכור לא רק את אלה שנספו – חשוב מאד לזכור – אבל לזכור את זה שיש פחות ופחות ניצולי שואה והבעיות שלהם הן יותר ויותר גדולות.

נח פלוג: ואם ציפי לבני כתבה לך שזה נושא שהגרמנים חייבים, זה נכון.

נח פלוג: הגרמנים חייבים.

נח פלוג: אבל מי שפועל לטובת הניצולים כלפי הגרמנים, לא מקבל עזרה מהממשלה, כדי שיוכל לפעול.

נח פלוג: מרכז הארגונים, שהוא במסגרת ה- Claims Conference, פעל להשיג את הרנטות ולהשיג את עבודת הכפייה – לא מקבל שום תמיכה מהממשלה, מאותה שרת המשפטים.

נח פלוג: כך שמצד אחד אומרים: זו לא הממשלה, אלה הגרמנים.

נח פלוג: מצד שני, לא נותנים לנו לפעול נגד הגרמנים.

נח פלוג: תודה.

קולט אביטל: תודה, חבר הכנסת שלגי, בבקשה.

אילן שלגי: אני סבור שהחלטת האו"ם מלפני שנה, לקבוע את ה-27 בינואר כיום הזיכרון הבינלאומי לשואה, היא הישג חשוב למדינת ישראל ולעם היהודי.

אילן שלגי: ותפקידנו פה הוא קודם כל להיות הקטר שמושך את הפעילות הבינלאומית בנושא הזה.

אילן שלגי: ואני מניח שהאו"ם יקבל, ברצון, הירתמות של ישראל והארגונים היהודיים לנושא הזה, ואנחנו פה מדברים על תהליך.

אילן שלגי: אנחנו לא מדברים על השנים הקרובות, שהן חשובות מאד, כי בשנים הקרובות עדיין ניצולי השואה חיים בתוכנו.

אילן שלגי: אבל, אנחנו צריכים לחשוב גם על העתיד הרחוק הרבה יותר, ומה תפקידם של מדינת ישראל והעם היהודי בהובלתו של היום הזה.

אילן שלגי: ואנחנו לא צריכים להסתכל בנושא הזה בשום אופן דרך הפריזמה של הכסף.

אילן שלגי: מדינת ישראל והעם היהודי יכולים להקצות משאבים לנושא הזה.

אילן שלגי: ושוב, אני לא מדבר על השנים הקרובות או על השנים הקרובות בלבד, אני מדבר על דורות לבוא.

אילן שלגי: ובמדינת ישראל אנחנו נצטרך למצוא דרך לקיים את שני המועדים.

אילן שלגי: את יום השואה שלנו – שאסור לשנות אותו ואת מהותו – ואת יום הזיכרון הבינלאומי, ה-27 בינואר, שאפשר לתת לו, למשל, אופי של יום עיון יותר היסטורי, מדעי, באנטישמיות בכלל, והשואה כאיזשהו שיא בתהליך האנטישמיות, שמאז לא נעלמה, לצערנו.

אילן שלגי: ואנחנו יודעים שיש בה עליות ומורדות, ושוב עליות.

אילן שלגי: יש לנו אחריות בנושא הזה, ומטבע הדברים, מי שמסוגל לחקור את האנטישמיות וללמד את האנטישמיות אלה אנחנו, היהודים.

אילן שלגי: ויתכן שהכנסת לא צריכה להשאיר בידי הממשלה, או בידי הממשלה בלבד, את הובלת הנושא, ולחשוב בכנסת הבאה על חקיקה, שתיתן אופי ליום הזה – יום הזיכרון הבינלאומי לשואה במדינת ישראל.

אילן שלגי: אני לא מדבר כרגע על הפעילות של ישראל והארגונים היהודיים של ישראל בזירה הבינלאומית.

אילן שלגי: אני מדבר על האופי שצריך לתת לו במדינת ישראל, כולל במערכת החינוך ובצה"ל.

אילן שלגי: שלא יהיו שני ימי שואה, אלא שיהיה יום אחד שהוא יום השואה, שלנו, ויום אחד שהוא יום לעיון, למחקר, לדיונים בנושאים כמו הכחשת השואה, האנטישמיות על צורותיה השונות בעבר ובהווה.

אילן שלגי: היו"ר קולט אביטל: תודה רבה.

אילן שלגי: ד"ר יולי נודלמן.

יולי נודלמן: אצלנו, אצל היהודים, תמיד מישהו אשם.

יולי נודלמן: ככה גם אנחנו מדברים כל הזמן על תופעת האנטישמיות, שהיא תופעה עולמית, ועמים אחרים אשמים באנטישמיות.

יולי נודלמן: אנחנו צריכים לא לשכוח מה אנחנו - מדינת ישראל - תורמים לעליית האנטישמיות ברוסיה ובאוקראינה.

קולט אביטל: אני הבנתי אותך נכון?

קולט אביטל: אנחנו תורמים לעליית האנטישמיות?

יולי נודלמן: אנחנו גם צריכים לדעת מה אנחנו - מדינת ישראל - תורמים לעליית האנטישמיות ברוסיה ובאוקראינה.

יולי נודלמן: אנחנו מסתובבים עם כמה אנשים ברוסיה ובאוקראינה, ויש תופעה מאד מעניינת, כי מסתכלים על מדינת ישראל כמקלט לעבריינים שבורחים מרוסיה ומאוקראינה, מארצות אחרות, ושמדינת ישראל עוזרת להם לגנוב את הכסף, מיליארדים, מהעם הרוסי, העם האוקראיני, ולהעביר אותם למדינת ישראל.

יולי נודלמן: לכן, זו אחת מהסיבות של התפרצות האנטישמיות היום.

יולי נודלמן: ההתפרצות של החיים היומיומיים.

יולי נודלמן: זו לא התפרצות ממלכתית, זו לא התפרצות של פוטין.

יולי נודלמן: זו הרגשה של העם הרוסי, זו הרגשה של אוקראינים, ואני כבר אומר מראש – אני נכד של רב חסיד, ולכן אני מדבר לא בשם העם האוקראיני אלא בשם העם היהודי.

יולי נודלמן: אנחנו צריכים לא לשכוח, שאנחנו הפכנו למקלט של כל העבריינים של ברית המועצות לשעבר.

יולי נודלמן: רוצחים, אוליגרכים, אחרים, שמקבלים מיד – ופה אני מאשים את משרד הפנים, שמקבל מיד את העבריינים האלה, נותן אזרחות, דרכונים וכיסוי.

יולי נודלמן: דבר שני שכמובן צריכים לא לשכוח, ש-250,000 איש מרוסיה, אוקראינה ומקומות אחרים, הגיעו לארץ כבעלים, כנשים, ויש רדיפה אחרי זוגות מעורבים.

יולי נודלמן: יש רדיפה אחרי נשים ובעלים.

יולי נודלמן: לכן, משרד הפנים - - -

קולט אביטל: אני מבקשת לקצר, אדוני.

יולי נודלמן: אני מבין שזה לא בדיוק הקו, כן?

יולי נודלמן: אבל מה שאני רוצה להגיד - - -

קולט אביטל: לא.

קולט אביטל: אני שומעת אותך.

קולט אביטל: כל אחד יכול להגיד פה מה שהוא רוצה, רק אנחנו מוגבלים בזמן.

יולי נודלמן: אני מסיים.

יולי נודלמן: אני אומר ככה: יש לשים קץ לזה שמדינת ישראל, בקלות, מקבלת עבריינים ממדינות, כך שהם כולם יהודים, או שנותנים זיהוי יהודי, אבל למעשה הם לא יהודים.

יולי נודלמן: וכאשר אנחנו נפסיק את התופעה הזאת ונקיא אותה, העם הרוסי יהיה פחות אנטישמי.

יולי נודלמן: האנשטישמיות ברחובות תהיה פחותה.

יורי שטרן: עד אז לא יהיו אנטישמים.

יורי שטרן: היו"ר קולט אביטל: תודה רבה.

יורי שטרן: הדברים האלה יכולים לעורר - - -

יולי נודלמן: אני לא מסכים אתך.

יולי נודלמן: העם הרוסי היה אנטישמי גדול, בלי מדינת ישראל.

יולי נודלמן: - -

קולט אביטל: אני מבקשת – זה נודלמן נגד נודלמן פה.

קולט אביטל: יש לנו עד השעה אחת, ואני מאד מבקשת שכל אחד יקצר, לא יותר מחמש דקות.

קולט אביטל: סדר הדוברים: חבר הכנסת הרב מלכיאור, יעקב לוי, ואחר כך אני ארצה לשמוע ממשרד החוץ מה ההיערכות.

קולט אביטל: בבקשה.

מיכאל מלכיאור: קודם כל, אני מתנצל שבאתי באיחור, אני בא מסמינר ביד ושם בנושא של הוראת השואה, סמינר על נושא מאד חשוב שהתקיים הבוקר.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.

מיכאל מלכיאור: קודם כל לשאלה שאני מבין שעלתה לגבי הניצולים.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש שנקבל החלטה, כבוד היושבת ראש.

מיכאל מלכיאור: מה שקורה עכשיו עם הקיצוץ לניצולים – פשוט בושה וחרפה.

מיכאל מלכיאור: עם כל הכבוד לזה שגרמניה צריכה לעשות וכולי.

מיכאל מלכיאור: קודם כל, גרמניה עשתה לא מעט והיא עוד צריכה לעשות הרבה יותר.

מיכאל מלכיאור: אבל לא זה העניין.

מיכאל מלכיאור: העניין הוא שחיים בינינו אנשים שעכשיו, בעקבות קיצוצים שהיו, או בעקבות הגברת הצורך אצל ניצולי השואה, לא מקבלים היום את השירות הבסיסי שקיבלו לפני שלושה חודשים.

מיכאל מלכיאור: למשל, ניצול שואה שיוצא מבית החולים, לפני שלושה חודשים הייתה לו עזרה, קיבל - - -

קולט אביטל: אתה מדבר על ביטוח לאומי או על הקרן?

מיכאל מלכיאור: הקרן.

מיכאל מלכיאור: אבל לקרן אין כסף, והקרן הפסיקה לגמרי, מהאחד בינואר, את התמיכה.

מיכאל מלכיאור: הביטוח הלאומי עוד לא נותנים – זה עניין של תהליך ארוך, עד שמקבלים מהביטוח הלאומי.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה דבר שהוא פשוט בושה וחרפה.

מיכאל מלכיאור: הייתה הבטחה של האוצר – אני זוכר בישיבה שהייתה לנו שם ב - - -

קולט אביטל: נכון.

קולט אביטל: אבל הייתה הבטחה של האוצר קודם כל לגבי השנה שעברה – את זה הם פחות או יותר נתנו.

קולט אביטל: אמנם הורידו לעצמם חמישה אחוז דמי טיפול, שזה כשלעצמו – אין מדינה כמו מדינת ישראל - - -

יורי שטרן: עמלה.

יורי שטרן: היו"ר קולט אביטל: עמלה.

יורי שטרן: הם לוקחים עמלות.

יורי שטרן: אבל היה אמור, והייתה התחייבות של האוצר גם להקצות לנושא הזה כסף השנה.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: יותר.

מיכאל מלכיאור: הבטיחו להקצות, על פי מה שזכור לי, 14 מיליון השנה, ופשוט לא עשו את זה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאחר כך אפשר להתווכח עם הגרמנים ועם כל העולם.

מיכאל מלכיאור: צריכים לעשות את זה ואנחנו גם עושים את זה – די באפקטיביות, אני חושב.

מיכאל מלכיאור: אבל מה זה קשור לעניין?

מיכאל מלכיאור: יש לנו אזרחים, חיים בתוך מדינת ישראל, וזו קודם כל אחריות שלנו.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש שנקבל החלטה חד משמעית שדורשת מהאוצר לעמוד בהבטחות שלו.

מיכאל מלכיאור: אם יקבלו את ה-14 מיליון האלה, אז לפחות אפשר יהיה לפתור את שני הקיצוצים הגדולים בנושא הזה, שעכשיו קיצצו בוועדה.

מיכאל מלכיאור: אז אני מבקש מאד להציע את זה.

מיכאל מלכיאור: זה דבר אחד.

מיכאל מלכיאור: דבר שני, לגבי הימים האלה.

מיכאל מלכיאור: תראו: העניין של ה-27 בינואר, זה לא עניין שהתחיל עם החלטת האו"ם.

מיכאל מלכיאור: זו החלטה שהעברנו כבר בשטוקהולם בינואר 2000, ושכמעט בכל מדינות אירופה כבר הייתה נהוגה.

מיכאל מלכיאור: יש לנו בלוח העברי ארבעה ימי צום על חורבן הבית הראשון.

מיכאל מלכיאור: ארבעה ימי צום שעוד הרבה מאד יהודים שומרים, וזה על משהו שקרה לפני 2500 שנה.

מיכאל מלכיאור: העוצמה של השואה היא כל כך חזקה, שלהגיד שאנחנו לא יכולים יומיים בשנה וכולי – ברור, אנחנו צריכים למצוא, וזה צריך להיות, חבר הכנסת שלגי, תהליך של הבשלה.

מיכאל מלכיאור: אסור לוותר על הכ"ז בניסן, זה היום הממלכתי, זה התקבל, יש לזה את הדרך שלו, את הטקסים שלו, את הכל.

מיכאל מלכיאור: צריכים למצוא את התכנים של ה-27 בינואר.

מיכאל מלכיאור: גם הדברים שעלו פה.

מיכאל מלכיאור: יש עוד הצעה שדנו בה עכשיו בכובד ראש ביד ושם, יש גישות שונות לזה, אבל למשל, שזה יהיה יום שיוקדש לנושא של חסידי אומות העולם, שלא מקבלים מקום באף יום בשנה.

מיכאל מלכיאור: הצעה, אגב, שנתמכה מאד על ידי הרב לאו ואחרים שם, בדיון שהיה לנו ביד ושם.

מיכאל מלכיאור: אני לא מקבע שזה ואין בלתו.

מיכאל מלכיאור: הנושא של האנטישמיות ודאי שיש לו מקום.

מיכאל מלכיאור: גם הלקחים האוניברסליים של השואה.

מיכאל מלכיאור: תמיד אנחנו חייבים באיזון בין הייחודיות של השואה לבין הלקח האוניברסלי, שאנחנו שוכחים אותו פה, במדינת ישראל.

קולט אביטל: אני מבקשת לסיים.

מיכאל מלכיאור: אני אסיים, עוד שניה.

מיכאל מלכיאור: בכל זאת, זה לא – בכל זאת, לא רק אני טיפלתי, אבל גם זה שאנחנו מציינים את זה היום בכנסת, גם זו הייתה הצעה שלי.

מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה לסיים בזה: יש ויכוח גדול בעולם לגבי נושא ייחודיות השואה, וזה המאבק ברוב המדינות.

מיכאל מלכיאור: אבל אני גם מאד מדגיש, שאם אין ייחודיות של השואה, אין גם זיכרון של השואה.

מיכאל מלכיאור: חייבים להדגיש את זה.

מיכאל מלכיאור: אבל יחד עם הייחודיות, גם את כל ההשלכות האוניברסליות שבלעדיהן, גם אין משמעות לציון היום הזה.

קולט אביטל: רב תודות.

קולט אביטל: יעקב לוי, בבקשה.

יעקב לוי: רק לעדכונכם, הכנתי עבור יושב ראש הכנסת איגרת שיצאה ל-144 ראשי פרלמנטים ונשיאי סנט בכל העולם, לצורך חידוד הערנות שלהם בקביעת היום המיוחד הזה על ידי האומות המאוחדות, ובבקשה לציין אותו בדרך מתאימה בפרלמנטים או בסנאט.

יעקב לוי: קיבלנו עד כה עשרות תגובות מיושבי ראש פרלמנטים, הן באגרות ישירות לתשובה, הן דרך שגרירויות ישראל בעולם.

יעקב לוי: חלקם חשבו לציין את זה ממילא, חלקם אולי התעוררו בעקבות האיגרת הזאת, לתת איזה ציון, אחרים מציינים את זה במועדים אחרים, מתאימים למדינות שלהם.

יעקב לוי: אופן הציון שונה ממקום למקום.

יעקב לוי: טקסי, דקלרטיבי, לפעמים חינוכי.

יעקב לוי: אם וכאשר תתממש ההצעה של השר הירשזון לנושא task force, יש לנו כבר תשתית שהיא שלב ראשוני בעצם, ואפשרות להרחיב ולהעמיק את הציון הזה ולתת לו את הכיוונים המלאים, לאור מה שנאמר כאן ולאור החלטת יושבת הראש.

קולט אביטל: לא, אבל יש גם בכל זאת – קם בינתיים בצורה רשמית הארגון של פרלמנטרים יהודיים בעולם, וגם אותו צריך להפעיל בעניין הזה, כתשתית.

קולט אביטל: אז השנה זה כבר מאוחר, ולמרבה הצער אני כמעט לא השתתפתי בכנס שהיה בארץ, אבל זה בדיוק התחום שבו ניתן להפעיל את הארגון הזה.

יעקב לוי: ברשותך אוסיף שבמפגש הזה ניתנה להם האיגרת הזאת והנחייה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: רוני, בבקשה.

רוני אדם: אני מנהל מחלקת האו"ם במשרד החוץ.

רוני אדם: אני יוזם ההחלטה, עומד מאחוריה.

קולט אביטל: יוזם ההחלטה באו"ם?

רוני אדם: כן.

קולט אביטל: יפה (מחיאות כפיים באולם).

קולט אביטל: אמנם לא מוחאים כפיים בכנסת, אבל בכל זאת.

רוני אדם: תודה רבה.

רוני אדם: אז באמת זה היה מבצע דיפלומטי רב היקף.

רוני אדם: שישה חודשים עבדנו עליו מאז שהרעיון נהגה ועד שהתקבלה ההחלטה, בעצם.

רוני אדם: התחלנו בארבע מדינות שהן חברות שלנו, שקיבלו את ההחלטה בעולם, שהן אוסטרליה, קנדה, רוסיה וארצות הברית, פנינו למדינות האלה מכל מיני סיבות, אבל בעיקר בגלל שהן מדינות ידידותיות.

רוני אדם: הרציונל של ההחלטה כלל שניים: האחד, לקדם נרטיב יהודי וישראלי באו"ם, על חשבון הנרטיב הפלסטיני שמאד דומיננטי באו"ם, והשני, כמובן, הייחודיות של השואה, והגיע הזמן אחרי שישים שנה שתהיה החלטה כזאת.

רוני אדם: כמובן שגל ההצלחה היה מושב מיוחד של העצרת הכללית, שהוא גם יוזמה של האגף שלנו במשרד החוץ, המושב של העצרת שהיה ב-27 בינואר 2005, לפני שנה, לציון שישים שנה לשחרור אושוויץ.

רוני אדם: המועד שנקבע בניסוח ההחלטה, כפי שהרב מלכיאור אמר, הוא גם בעקבות ההחלטות של ה- task force, אבל בעיקר בגלל משום שזה יום שחרור אושוויץ, ומדינות כבר ציינו את היום הזה.

רוני אדם: לגבי יישום ההחלטה באו"ם – הזכרת את Shashi Tharoor.

רוני אדם: הוא קיבל על עצמו את האחריות, משום שהוא ראש האגף לקשרי חוץ של האו"ם.

רוני אדם: הוא מיישם ההחלטה לפי החלטת העצרת.

רוני אדם: יתכן שנכניס עובד ישראלי, אם זה יהיה אפשרי, לתוכניות הספציפיות שהאו"ם מארגן לגבי הנושא הזה.

קולט אביטל: סליחה, רוני.

קולט אביטל: האם יד ושם יהיה שותף להכנת התכנים או ערכת הלימוד או משהו כזה?

רוני אדם: בהחלט.

רוני אדם: אני קיבלתי פניה ראשונה ממשרד החינוך, מהממונה על החינוך העל-יסודי לפני כחודש, ששאלה אותי מה לדעתי צריך להיות היישום של ההחלטה במשרד החינוך.

רוני אדם: אמרתי שביום השואה יש כבר אירועים, ולכן אולי כדאי להתמקד בנושא הבינלאומי, בבינלאומיות של השואה, בנושא של הכחשת השואה, בנושא שלה האנטישמיות, במרכיבים המרכזיים של ההחלטה.

רוני אדם: את המרכיבים המרכזיים של ההחלטה תוכלו לראות בנוסח של ההחלטה, בחלק האופרטיבי.

רוני אדם: נכון להיום אני רוצה לדווח, אל"ף, שהאו"ם הקים אתר אינטרנט מיוחד שנפתח אתמול, שנקרא: “Remembrance and beyond”, וזאת יוזמה של Shashi Tharoor, והיום זה היום הראשון שהוא פועל.

רוני אדם: ובאתר הזה יספר האו"ם על מה שהוא עושה בכל העולם – ואכן, משרדי או"ם בכל העולם, באמצעות הנציגויות שלנו, דיווחו לנו שהם מיישמים את ההחלטה ומאזכרים מחר את יום הזיכרון.

רוני אדם: בעצרת הכללית ייערך אירוע מאד מיוחד מחר, תערוכה על אושוויץ שנפתחה אתמול.

רוני אדם: דבר נוסף שאנחנו רוצים להגיד לגבי פעולות שלנו, זה שיזמנו חותמת דואר שתצא מחר, חותמת דואר מיוחד ליום הזיכרון הבינלאומי לקורבנות השואה, החלטת האו"ם 60/7, שחולקה לכם, והחותמת הזאת מחר תהיה בבתי הדואר בישראל.

יורי שטרן: איך הצליחו לא להזכיר פה את המילה יהודים?

רוני אדם: הנושא היה זיכרון השואה, ואם אתם רוצים, אני יכול לפתח את הנושא של המשא ומתן שהיה לנו עם מדינות אירופה, שכל כך היינו זקוקים להן, על מנת ליצור קואליציה של 104 מדינות שתמכו ו"שישבנו" בהחלטה.

קולט אביטל: למה?

קולט אביטל: יש.

קולט אביטל: הנה: "-that the Holocaust will resulted in the murder of one third of the Jewish people - -" על מה אתה מדבר?

קולט אביטל: צריך רק לדעת לקרוא.

קולט אביטל: זה לא לוקח הרבה זמן.

קולט אביטל: זה רק עניין של לקרוא.

רוני אדם: ודאי שיש אזכור.

רוני אדם: כל הרעיון היה ליצור קואליציה של מדינות רבות ככל שניתן, ואכן 104 מדינות לבסוף הצטרפו.

רוני אדם: ההחלטה התקבלה בלי הצבעה, התקבלה בקונצנזוס.

רוני אדם: אפילו איראן הצטרפה לקונצנזוס.

רוני אדם: אף מדינה לא ביקשה הצבעה.

אילן שלגי: זה עוד היה הנשיא הקודם באיראן.

קולט אביטל: זה לא משנה.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: זה לא היה הנשיא הקודם, כי זה לא היה לפני שנה, זה היה לפני חודשיים.

מיכאל מלכיאור: אמרת לפני שנה, אבל זה לא נכון.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: פרופ' רוברט ויסטריך, בבקשה.

רוברט ויסטריך: אני עומד בראש המרכז לחקר האנטישמיות באוניברסיטה העברית, בירושלים.

רוברט ויסטריך: קודם כל, לשם האניפורמציה רציתי לומר, שבעוד שבועיים וחצי הוזמנתי ללונדון, להעיד בפני ועדה בין פרלמנטרית שהוקמה עכשיו, כדי לבדוק את עניין האנטישמיות בבריטניה, שהיא בעליה, וזה נושא שהפרלמנט הבריטי לוקח ברצינות.

רוברט ויסטריך: יש קורס בין פרלמנטרי שיוצג בפני הפרלמנט וגם בפני הממשלה הבריטית, זה סימן שאפשר באמת לפעול בכיוון הזה.

רוברט ויסטריך: הייתי בקשר הדוק עם האנשים שהקימו את הוועדה הזאת, גם מול הצרפתים, האיטלקים, האמריקאים, הייתי אומר מהניסיון האישי שלי, יש נכונות והיענות רבה, כאשר יודעים לפנות אל הגורמים שמוכנים לפעול, בעיקר בנושא של המאבק נגד האנטישמיות.

רוברט ויסטריך: הערה אחת לגבי הקשר של השואה, הזיכרון של השואה והנושא של האנטישמיות, כפי שהוא נתפס היום בחוץ לארץ.

רוברט ויסטריך: קודם כל, זה לא כל כך חד וחלק, שהיום זיכרון השואה פועל לטובת המאבק הזה.

רוברט ויסטריך: המצב בפועל יותר מורכב.

רוברט ויסטריך: יש הרבה גורמים שמשתמשים בשואה – ולא רק מכחישי השואה – שמשתמשים בנושא הזה כדי להשמיץ את מדינת ישראל, כדי להשמיץ את הציונות.

רוברט ויסטריך: והמאבק הזה נעשה מרוכב יותר כאשר מניחים מראש שמספיק להזכיר את השואה, וכאילו עשית מעשה כנגד האנטישמיות.

רוברט ויסטריך: וצריך לחשוב על זה.

רוברט ויסטריך: וגם, הדבר שיצא מירושלים, מישראל, ביום הבינלאומי לשואה, צריך להדגיש – ופה אני ממשיך את הכיוון של כמה מהדוברים הקודמים – יותר את הכחשת השואה, את היהודים החיים היום, ומהי הצדקת הקיום של מדינת ישראל.

רוברט ויסטריך: כלומר, לציין את היום יפה, אבל אנחנו כבר למודי ניסיון שזה לא תמיד משיג את התוצאה שהיינו מעוניינים בה.

רוברט ויסטריך: זה עיקר הדברים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הדובר הבא, בבקשה.

קולט אביטל: אלי ולק.

אלי ולק: אני מהאגודה לחקר תפוצות ישראל.

אלי ולק: בין הדברים שעשינו, זו אנציקלופדיה יהודית לשפה הרוסית.

אלי ולק: ואני מתייחס להערה של יושבת ראש הוועדה, על החשיבות של החינוך לצורך המאבק באנטישמיות והנצחת זיכרון קורבנות השואה.

אלי ולק: הוזכר כאן עניין האנטישמיות באוקראינה וברוסיה.

אלי ולק: באנציקלופדיה שלנו הערכים האלה מעודכנים, ואפשר למצוא אותה באתר – כי עכשיו את כל האנציקלופדיה שמו באתר אינטרנט – ובארצות האלה האנטישמיות הולכת וגוברת, לצערנו.

אלי ולק: לכן, החשיבות של כל חומר שאפשר להעביר בשפה הרוסית, לאותם מיליונים שקוראים בשפה הרוסית, גם ברוסיה וגם מחוץ לה, בנושא אנטישמיות ושואה, רבה.

אלי ולק: אני הרשיתי לעצמי להכין דיסק תצוגתי, שיש בו 28 ערכים מהמדור אנטישמיות ושנאת יהודים, ו-76 ערכים מהמדור שואה.

אלי ולק: יש לציין שעזרה לנו בהכנה ועדת התביעות, שפועלת בנושא הנצחת השואה, ואני רוצה למסור אחר כך את הדיסקים, מאחר שהם בשפה הרוסית, לסגנית השר ולחברי הכנסת שנמצאים פה ששולטים ברוסית.

אלי ולק: ואולי גם - - -

קולט אביטל: אני מציעה שתמסור, פשוט, לוועדה.

קולט אביטל: יש עקביות בוועדה הזאת, גם אם יושבי הראש לא מדברים רוסית.

אלי ולק: אחד לוועדה למשמרת ולעותקים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הדוברת הבאה, דנה, בבקשה.

דנה פלר-אבידר: תודה רבה.

דנה פלר-אבידר: אני מייצגת פה את בית התפוצות, ואני רוצה למחות על דבריך, ד"ר נודלמן.

דנה פלר-אבידר: לא כל האוליגרכים הם פושעי מלחמה ולא בעטיים יש אנטישמיות באוקראינה.

דנה פלר-אבידר: אחד מהאוליגרכים הציל עכשיו את בית התפוצות ואנחנו פותחים לו בית ספר – וכאן אני עוברת לנושא השני - - -

קולט אביטל: וזה אותו אוליגרך שאליו הוא התייחס, במקרה.

דנה פלר-אבידר: הוא הציל עכשיו את בית התפוצות מקריסה, מה שלא עשתה ועדת הכספים לפני חודש.

דנה פלר-אבידר: ואנחנו פתחנו בית ספר שבו אנחנו מלמדים, גם סטיאוטיפים, גם דעות קדומות, גם שואות של עמים אחרים בהקשר הזה, וגם את הקשר בין העם היהודי, בין התפוצות השונות, ואת הנושא החדש שנקרא peoplehood, או בעברית: עמיות יהודית, שהוא נושא רב תחומי, שעכשיו אנחנו מקימים לו, בעצם, קוריקולום חדש בעזרת אוניברסיטת תל אביב והאוניברסיטה העברית בירושלים.

דנה פלר-אבידר: פתחנו בית ספר שהרב מלכיאור הולך לעזור לנו בו, והוא יופיע בעוד שבועיים בסמינר הראשון.

דנה פלר-אבידר: אנחנו מקווים שנעסוק בנושאים האלה לעומק.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: רוברט רוזט מיד ושם, בבקשה.

רוברט רוזט: יד ושם הוזכר כמה פעמים בדיון הזה.

רוברט רוזט: רק רציתי להדגיש שלקראת היום הזה, אנחנו ביד ושם חשבנו שצריך להיות לא יום הנצחה נוסף, אלא יום של תוכן.

רוברט רוזט: אי לכך עשינו מספר פעולות נוסף לפגישה של הממשלה.

רוברט רוזט: אנחנו פתחנו תערוכה מיוחדת מאד על אמנים, רובם יהודים, בפריס, במונפרנס, אמנים שרובם נשלחו למחנות הריכוז.

רוברט רוזט: בנוסף לכך, קיימנו דיון על ספר מאד חשוב של קארל דיאספרס, על האשמה הגרמנית.

רוברט רוזט: מפגש שהרב מלכיאור גם השתתף בו, עם ה- - - הבכירים, דנו גם על ענייני היום.

רוברט רוזט: חשוב גם להדגיש שאנחנו, באתר האינטרנט שלנו, פרסמנו 18 עדויות של ניצולי שואה, שהם מהמוזיאון, מהתערוכה שלנו, שאפשר עכשיו לראות אותם בכל מקום בעולם.

רוברט רוזט: והדבר האחרון שעשינו, לפני זמן מה, הוצאנו לאור ספר של שאלות נפוצות על השואה, תמציתי מאד, שעשינו ביחד עם הכנסת.

רוברט רוזט: אני גם רוצה להדגיש – אני לא חושב שאפשר להדגיש את זה מספיק, ואמרתי את זה כאן הרבה פעמים כשהשתתפתי כאן – את הצד החינוכי.

רוברט רוזט: היוזמה, כל יוזמה שמדגישה חינוך, היא בעצם הדבר הכי חשוב, ומבחינתנו, ביד ושם, זה הדבר הכי חשוב שאנחנו יכולים לתרום.

רוברט רוזט: כי זה באמת מאבק לטווח ארוך.

קולט אביטל: נכון.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: מיכאל וייל, בבקשה.

מיכאל וייל: אני מהמכון לתכנון מדיניות העם היהודי.

מיכאל וייל: כבוד יושבת הראש, אני מבקש להביא לפני תשומת לב הוועדה, תופעה הולכת וגוברת, בעיקר במערב אירופה, שאני חושב שהיא מדאיגה אותנו, ואנחנו אולי צריכים לחשוב איך לפעול.

מיכאל וייל: אם בעבר מי שקם בבמה ציבורית ואמר דברים אנטישמיים או דברים נגד השואה, לא רק היו מבקרים אותו, אלא גם ישר מורידים אותו מהבמה – הדבר הזה כבר השתנה.

מיכאל וייל: הבמה זו במה שהולכת ומוקמת, וקיימת.

מיכאל וייל: ונותנים וממשיכים לתת לאנשים להתבטא בצורות שליליות ביותר.

מיכאל וייל: מצד אחד, אנחנו רואים – ונתונים התפרסמו לפני שבוע – שיש כבר שנתיים ירידה בהתקפות אנטישמיות בצרפת ובמקומות אחרים באירופה.

מיכאל וייל: אבל בשיח הציבורי, המגמה היא הפוכה.

מיכאל וייל: אנשים ממשיכים לבטא ביטויים גזעניים אנטישמיים וביטויים של הכחשת השואה.

מיכאל וייל: דוגמה בולטת היא ראש עיריית לונדון, קן ליווינגסטון, שהולך כבר חודש אחרי חודש, כל פעם עם ביטוי אחר, התקשורת תמיד באה בעקבותיו, אוהבים לשמוע ולהשמיע אותו יותר ויותר, ואז מישהו אחרי זה תמיד מבקר אותו, כולל ראש הממשלה, אבל ממשיכים לתת לו את הבמה.

מיכאל וייל: לפני עשר שנים המצב היה הפוך.

מיכאל וייל: אנשים היו אומרים: לא רק שאסור לך להתבטא כך, אתה חייב להתפטר.

מיכאל וייל: ומה שהיום קורה זה שממשיכים לתת את הבמה הזאת.

מיכאל וייל: ואנשים צריכים לחשוב איך להתנהג בעניין.

מיכאל וייל: בשיח הציבורי הופך להיות מקובל לבטא ביטויים אנטישמיים וביטויים של הכחשת השואה.

מיכאל וייל: יש ביקורת, אבל יש המשך במה, המשך מתן המיקרופונים.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: יש עוד מישהו, או שאנחנו יכולים להתקרב לסיום?

קולט אביטל: אני רוצה לבקש לסכם את הישיבה הזאת, כי עוד מעט יש לנו גם מליאה.

קולט אביטל: בניגוד למה שקורה בדרך כלל בכנסת ובוועדה הזאת, אני רוצה קודם כל בשם הוועדה ובשם כולנו לשבח את משרד החוץ, את הפעולה המאד מאד מוצלחת, את ההישג שהוא גם הישג מדיני, גם דיפלומטי וגם מוסרי, שפותח לנו בכל זאת דלת וערוצים לפעולה לטווח ארוך.

קולט אביטל: ההישג הוא לא רק על מה שהיה בעבר, כפי שכולנו מבינים, שיש בכך הכרה לייחודיות של השואה, אלא ההישג הוא גם בכך שנוכל כולנו להירתם לפעילות לטווח ארוך, ואני שמחה לשמוע שהשר, שר התפוצות הנוכחי, מוכן להקדיש לזה את מירב ומיטב המרץ.

קולט אביטל: אנחנו קוראים לממשלה לייחד לכך את התקציבים הדרושים.

קולט אביטל: דבר שני, אני רוצה להצטרף לכל אלה שדיברו כאן.

קולט אביטל: אני חושבת שחשוב מאד שבתור נושא שני, או החלטה שניה, שנקבל כאן היום, למרות שלהחלטה הזאת כשלעצמה אין משקל, אלא אם יהיה לכך גם ביטוי של מבט ציבורי – אסור לנו בשום פנים ואופן להשלים עם מצב שבו ממשלת ישראל איננה נותנת את המענה הנכון לניצולי השואה, ואיננה נותנת את הכספים הדרושים כך שיוכלו לחיות חיי כבוד, ואנחנו מדברים על הסיוע המיוחד שהממשלה צריכה להעניק לניצולי השואה הנזקקים שמספרם רק הולך וגדל.

קולט אביטל: אנחנו מקבלים על כך את ההחלטה, אבל אנחנו מקבלים החלטה גם להמשיך לפעול מול האוצר ומול ראש הממשלה שהוא גם שר האוצר, היום.

קולט אביטל: מיכאל מלכיאור: סליחה, רק לנושא הזה.

קולט אביטל: אם עושים את זה כללית – הייתי עושה את זה מאד ספציפית.

קולט אביטל: פשוט מחאה לגבי הכספים.

קולט אביטל: שיעבירו את ה- 14 מיליון האלה, שהבטיחו, מיידית, כדי להמשיך את השירותים שהיו קיימים ועכשיו הפסיקו אותם מטעם הקרן.

קולט אביטל: כי אם זה כללית, לא ייצא מזה כלום.

קולט אביטל: בסדר, אוקי, אבל גם כללית צריך להמשיך.

מיכאל מלכיאור: בסדר, כללית אני גם מסכים, אבל זה לא מספיק.

קולט אביטל: אני שמחה שאתה מסכים.

קולט אביטל: אני, אגב, לא בטוחה שאני יודעת מה ההתחייבות, אם הייתה התחייבות בכתב או לא, צריך לבדוק את זה.

קולט אביטל: כי בסך הכל יבואו ויגידו לך שעוד לא אישרו את התקציב.

קולט אביטל: לכן, אני מאד לא בטוחה במה שאנחנו אומרים, בוא נבדוק בדיוק.

קולט אביטל: אבל ספציפית, צריך להזרים מיד כסף לקרן לניצולי השואה, לקרן לרווחה, כי אינני רוצה להתבסס על דבר שלא התקבל במסגרת התקציב, כדי שלא יכשילו אותי.

קולט אביטל: אז בוא נראה איך אנחנו מנסחים את זה כך שזה גם יחייב.

קולט אביטל: דבר נוסף, אנחנו מכאן מוציאים מחאה על עניין הכנס המתוכנן באיראן, גם אם אין כלים לאף אחד מאתנו להתמודד מול איראן שהולכת לקיים את הכנס של מכחישי השואה, אנחנו כן נפנה לפרלמנטים וכן נפנה לאישים בעולם, ואנחנו פונים גם למשרד החוץ בעניין הזה.

קולט אביטל: איראן ומכחישי השואה ימשיכו להיפגש בכל מקרה, אבל אנחנו חייבים להביא לגינויים רבים ככל שניתן.

קריאה: הם לא יזמינו את הכנסת?

קולט אביטל: למה?

קולט אביטל: יש בכנסת מכחישי שואה?

יורי שטרן: יש לנו כמה.

קולט אביטל: לא חושבת.

קולט אביטל: לא חושבת.

קולט אביטל: בעניין הזה, חבר הכנסת יורי שטרן, אתה יודע שכל הכנסת – ולא חשוב מאיזה סיעות ומאיזה מוצא – אנשים מאוחדים בעניין הזה, ואני לא הייתי עושה זילות מהכנסת בעניין הזה.

קולט אביטל: דבר אחרון, אנחנו כן נרצה לעקוב בצורה רצינית, ונבקש עדכון, גם ממשרד החוץ וגם מהמשרד לתפוצות, משר התפוצות, וגם מיד ושם, כדי לדעת אילו תוכניות הולכים לערוך להוראת השואה.

קולט אביטל: תודה רבה.

יורי שטרן: אני מבקש להוסיף לזה, קולט, את מה שהזכרנו, מרינה ואנוכי, וזו מחאה או דרישה להפסיק לגבות כספים מהרנטרים מגרמניה בהוסטלים.

קולט אביטל: בסדר גמור, זה יתווסף.

קולט אביטל: בסדר גמור.