הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 16, פרוטוקול מספר 150, 2005-12-12 13:00

רן כהן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לזכויות הילד.

רן כהן: זאת היתה אמורה להיות ישיבה משותפת עם הוועדה לעובדים זרים, אולם חבר הכנסת דני יתום ביקש להתנצל שלא יוכל לנהל את הישיבה או להיות נוכח בה.

רן כהן: נדון היום בשני נושאים: ילדים חסרי מעמד בישראל, וגירוש משפחות מהגרי עבודה.

רן כהן: נתחיל בנושא ילדים חסרי מעמד בישראל.

רן כהן: אני מבקש מנציגי האגודה לזכויות האזרח להציג את הנושא.

רן כהן: אולי תוכלו למסור לנו נתונים שיש בידיכם על הסוגייה הזאת, על-פי החלוקות השונות, והדגשת הבעייתיות בכל תחום.

רן כהן: לאחר מכן נעבור לשמוע את משרדי הממשלה ואת הגורמים השונים שיעזרו לנו לטפל בסוגייה הזאת.

עודד פלר: תודה רבה.

עודד פלר: אתנצל מראש על כי אקצר בדברי וגם כי איאלץ לעזוב באמצע הישיבה לדיון בבית-המשפט.

עודד פלר: בשנים האחרונות האגודה לזכויות האזרח מקדישה חלק ניכר מאוד מפעילותה לעניינים של אזרחות ותושבות בישראל.

עודד פלר: במסגרת זו שמנו לב שפרט לבעיות היום-יום הרגילות שאנחנו רגילים לראות, בעניינים של זכות למעמד לבני משפחה ועניינים של אנשים חסרי אזרחות ופליטים, הולכת וגדלה בישראל תופעה של ילדים חסרי מעמד.

עודד פלר: הילדים האלה לא משתייכים לקבוצה אחת, אלא אפשר לחלק אותם לכמה קבוצות.

עודד פלר: בטרם אציג את מיפוי קבוצות הילדים, חשוב להבהיר שלמדינת ישראל, לבד מן החובה לדאוג לשלומו, לרווחתו ולהתפתחותו התקינה של כל ילד החי בתחומה על-פי האמנה לזכויות הילד, יש גם אפשרות לעשות זאת.

עודד פלר: יחד עם זאת, חשוב להדגיש, החוק הישראלי מעניק למשרד הפנים שיקול דעת רחב מאוד להסדיר מעמדו של כל אדם בישראל.

עודד פלר: הטענה: אי אפשר, אין דבר כזה, החוק לא מאפשר לנו, מדינת ישראל היא רק מדינת שבות – היא עניין של מדיניות, ותו לא.

עודד פלר: החוק מאפשר לשר הפנים להעניק מעמד למי שירצה.

רן כהן: הבעיה הגדולה, שהחוק לא מחייב את השר.

עודד פלר: הוא לא מחייב, אבל מעניק לשר הפנים שיקול דעת.

עודד פלר: לדעתנו שיקול הדעת של שר הפנים צריך בוודאי להתפרש לאור זכויות האדם, לאור זכויות הילד, ובוודאי ובוודאי לאור הוראות האמנה בדבר זכויות הילד שמדינת ישראל חתומה עליה.

עודד פלר: כאשר שיקול הדעת כה רחב ראוי בוודאי שההוראות ישפיעו על שיקול הדעת של השר.

עודד פלר: קשה לנו לאמוד נתונים.

עודד פלר: בישראל חיים להערכתנו כמה אלפי ילדים חסרי מעמד.

עודד פלר: לומר מספר מדויק איננו יודעים, ולעניות דעתנו גם משרד הפנים לא יודע.

עודד פלר: לפני שנה-שנתיים התקיימה ישיבה משותפת של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות והוועדה לזכויות הילד, ואז טען משרד הפנים שעל-פי נתונים שבידיו יש בישראל כמה עשרות אלפי ילדים ללא מעמד.

עודד פלר: אנחנו מעריכים שזה נתון שגוי.

עודד פלר: שר הפנים נתן את הנתון הזה על סמך בדיקת כניסות ויציאות מישראל, כמה ילדים נכנסו וכמה לא יצאו, אבל אנחנו לא יודעים כמה באמת יש, ומשרד הפנים לא יודע.

עודד פלר: קבוצת הילדים חסרי המעמד הראשונה היא ילדים שזכאים לאזרחות ישראלית בדין, ללא קשר לשיקול דעת שר הפנים.

עודד פלר: אלה ילדים שנולדים במסגרת מערכות יחסים בין אזרחים ישראלים לאזרחיות שאינן ישראליות, האבא ישראלי והאמא לא ישראלית.

עודד פלר: משרד הפנים, על-פי מדיניות שנקבעה לפני כמה שנים, מסרב להכיר בהצהרת אבהות של האבא הישראלי, ובשעה שמשרד הפנים לא מכיר באבא הישראלי לא מכיר גם בכך שהילד אזרח ישראלי ולכן הילד חסר מעמד, state-less, אין לו מעמד בישראל.

עודד פלר: הוא לא זכאי לזכויות סוציאליות, לא זכאי לביטוח בריאות ממלכתי, למעשה לא רשום ולא קיים ואף אחד לא יודע שהילד הזה נולד.

רן כהן: זו מדיניות טוטלית?

רן כהן: כלומר, כל אב שצריך להצהיר על ילד כזה הצהרתו לא מתקבלת?

עודד פלר: לא.

עודד פלר: בעניין הזה היו קצת שינויים, ועדיין השינויים מאוד לא מספקים.

עודד פלר: צריך להבחין בין הצהרות משרד הפנים ובין המדיניות בפועל, כפי שבאה לידי ביטוי בלשכות מינהל האוכלוסין.

עודד פלר: על-פי מדיניות משרד הפנים, ההורים יכולים לפנות ללשכת מינהל האוכלוסין ולהמציא הוכחות חותכות וחד-משמעיות לכך שהם ההורים.

עודד פלר: מה הן אותן הוכחות חותכות וחד-משמעיות?

עודד פלר: משרד הפנים לא הבהיר מעולם.

עודד פלר: האגודה לזכויות האזרח הגישה עתירה לבג"ץ בעניין זה ואנחנו מחכים שבית-המשפט יעיר למשרד הפנים.

עודד פלר: היינו מבקשים לראות מה הקריטריונים, איך מזהים, איך מוכיחים הורות.

עודד פלר: בסופו של דבר הכול מתנקז לדבר אחד, משרד הפנים דורש שההורים יפנו לבית-המשפט לענייני משפחה ובאמצעות בדיקה גנטית יוכיחו שהאב הוא האב.

עודד פלר: אלא שבדיקה כזאת יקרה.

עודד פלר: המדינה לא נושאת בעלות בדיקה גנטית.

עודד פלר: ההורים צריכים לשכור שירותיו של עורך-דין, לפנות לבית-המשפט לענייני משפחה ולשלם אגרה גבוהה, ובית-המשפט מורה על עריכת בדיקה גנטית, שעולה כ-3,000 שקלים.

עודד פלר: זה הליך יקר מאוד וקשה.

עודד פלר: בל נשכח, הזכות היא של הילד, לא של ההורים.

עודד פלר: לא עושים טובה להורים כשנותנים לילד מעמד.

עודד פלר: לילד יש זכות.

עודד פלר: אם נולד לי ילד בישראל – הילד שלי הוא אזרח ישראלי.

עודד פלר: האם אני יכול לגשת למשרד הפנים ולומר שאני לא רוצה שילדי יהיה אזרח ישראלי?

עודד פלר: אף אחד בכלל לא שואל אותי.

עודד פלר: לילד יש זכות מכוח זה שאני אבא שלו.

עודד פלר: אבל כאשר האמא אינה ישראלית והאבא ישראלי משרד הפנים טוען שאם ההורים רוצים לרשום את הילד זה עניין של פריבילגיה, עושים להם טובה: אם ההורים יוכיחו שהילד שלהם נרשום אותו וניתן לו מעמד.

עודד פלר: זאת תוצאה חמורה מאוד.

עודד פלר: זו קבוצה אחת של ילדים.

עודד פלר: העניין הזה, כפי שאמרתי, תלוי ועומד בפני בג"ץ.

רן כהן: אנחנו משאירים את הילדים האלה במידה רבה מאוד כאומללים, כי המדינה לא מכירה באבא האמיתי שלהם כאבא.

דניאלה במברגר-אנוש: כאשר אבא מצהיר על אבהותו משמע שהוא לוקח אחריות על מזונות ועל כל מיני דברים.

דניאלה במברגר-אנוש: אין לו שום אינטרס לעשות את זה אלא אם הוא האב.

רן כהן: איזה עניין יש למדינה שלא לתת לילד הזה את הזכות?

אלי זרחין: המדינה טוענת שיש הרבה הצהרות שקריות תמורת כסף ולכן מוכנה להכיר באבהות רק על-פי בדיקת די-אן-אי.

רן כהן: אם המדינה חושבת שהוא לא האבא למרות הצהרתו, למה היא גוזלת מהילד את הסיכוי שהוא כן אביו?

רן כהן: אם היא רוצה להוכיח שהוא לא האבא, תשלח אותו לבדיקת די-אן-אי על חשבונה.

אלי זרחין: נכון מאוד.

אלי זרחין: בפרט שאם האבא רוצה להוכיח הוא צריך צו בית-משפט, וזה בעייתי.

עודד פלר: אי אפשר לקיים בדיקת רקמות בישראל ללא צו בית-משפט.

רינה יצחקי: ואם זה ילד מאומץ ואין עניין גנטי?

עודד פלר: אם הילד מאומץ אז יש צו אימוץ ואז יודעים מי ההורים, לפחות מבחינה משפטית, ואין בעיה כזאת.

עודד פלר: הבעיה היא מתן הוכחה ביולוגית על זהות ההורים.

עודד פלר: אנחנו צריכים לזכור מי המשפחות האלה – הן משפחות חלשות, שלא מסוגלות לפנות לבית-המשפט לענייני משפחה.

עודד פלר: האבסורד מגיע כדי כך, שזרוע אחת של המדינה לא מכירה בהורות – משרד הפנים, ולעומת זה לזרועות אחרות אין שום בעיה.

עודד פלר: אני מייצג אדם שהוא תושב ישראל, שנולדו לו 3 ילדים מבת זוגו שאינה אזרחית מדינת ישראל.

עודד פלר: הוא מגדל אותם בביתו, זן אותם ומכלכל אותם והילדים האלה בבוא היום יירשו אותו.

עודד פלר: מדינת ישראל לא מכירה בהורות שלו.

עודד פלר: יחד עם זה, הוא עדיין חב לבית-החולים "סורוקה" בבאר-שבע הון תועפות על לידת הילדים שלו.

עודד פלר: בית-החולים "סורוקה", משרד הבריאות של מדינת ישראל רודף אחריו כדי שישלם עבור הוצאות הלידה.

עודד פלר: כלומר, משרד הבריאות מכיר בכך שהוא האב ומשרד הפנים לא מכיר בזה.

רן כהן: אם הוא האבא כדי לשלם, צריך להיות האבא גם לצורך אחריות.

עודד פלר: זאת קבוצה אחת, והעניין הזה, כפי שאמרתי, תלוי ועומד בפני בג"ץ.

עודד פלר: קבוצת נוספת היא ילדים במשפחות של עולים חדשים.

עודד פלר: כאן לא מדובר על ילדים שהם בעצמם ילדים עולים.

עודד פלר: ילד זכאי שבות עולה לישראל ומקבל אזרחות באופן אוטומטי.

עודד פלר: אנחנו מדברים על ילדים שמשרד הפנים קורא להם "ילדים נלווים", ילדים שמגיעים עם משפחות עולים.

עודד פלר: חלק מהילדים האלה הם דור רביעי לזכאי שבות.

עודד פלר: חוק השבות חל עד דור שלישי, אלא שמנסחי חוק השבות ראו כנראה לנגד עיניהם שדור שלישי ליהודי הוא ילד בן 5, אבל דור שלישי ליהודי יכול להיות גם אדם בן 40 עם 3 ילדים משלו.

עודד פלר: הילדים האלה אינם זכאי שבות.

עודד פלר: על-פי מדיניות משרד הפנים ההורים האלה יכולים לבוא עם ילדיהם לישראל והילדים רוכשים מעמד בהליך מדורג.

עודד פלר: כאשר הילדים מגיעים לישראל הם מקבלים תושבות ארעית.

רן כהן: אני מבקש להבין, כי אני מודה שמה שאני מבין נראה לי מפלצתי למדי.

רן כהן: אתה אומר שהאבא של הילדים הוא נכד של יהודי מוכר ולכן הוא אזרח ישראלי, אבל הילדים שלו לא אזרחי ישראל?

אלי זרחין: זה לא מדויק.

עודד פלר: הילדים אינם זכאי שבות, ולכן ילדים כאלה שמגיעים עם הוריהם מקבלים מעמד ארעי בישראל.

עודד פלר: אבא שלהם אזרח ישראל על-פי חוק השבות.

עודד פלר: הילדים, במסגרת שיקול דעת שר הפנים על-פי חוק הכניסה לישראל - - -

רן כהן: בהנחה שהם נשואים ללא יהודייה.

עודד פלר: אנחנו מדברים על ילדים שאינם זכאי שבות בעצמם.

רן כהן: אם היו יהודים בעצמם, היו מקבלים אזרחות מכוח יהדותם.

רן כהן: יש כאן מלכוד.

עודד פלר: הילדים האלה אמורים לעבור הליך מדורג כדי לקבל מעמד בישראל על-פי מדיניות שמשרד הפנים הצהיר עליה.

רן כהן: "דופקים" את האבות במדינה הזאת, אבל בעיקר את הילדים.

עודד פלר: הילדים האלה אמורים לעבור הליך מדורג לרכוש מעמד בישראל.

עודד פלר: הם מקבלים תושבות ארעית, שטומנת בחובה זכויות סוציאליות.

עודד פלר: יחד עם זה, קשה מאוד לילדים האלה להשלים את ההליך, לרכוש מעמד בישראל ולקבל אזרחות.

עודד פלר: על-פי הצהרות משרד הפנים, ילד כזה שהגיע בגיל צעיר מאוד וכעבור 4 שנים עדיין קטין שר הפנים אמור להעניק לו אזרחות.

עודד פלר: אלא שמשרד הפנים ממסמס את ההליך, מורח אותו, מושך אותו ומותח אותו עד שהילד יגיע לגיל 18.

עודד פלר: כאשר הוא מגיע לגיל 18 זה כבר אופרה שונה לחלוטין.

עודד פלר: התאזרחות של בגיר בישראל זה סיפור אחר, זה לא פשוט.

עודד פלר: אדם בגיר שמבקש להתאזרח בישראל, אחד התנאים – שהוא יוותר על אזרחות קודמת, כך קובע החוק.

עודד פלר: החוק נותן אמנם לשר הפנים שיקול דעת לפטור אותו מהתנאי הזה, אבל משרד הפנים לא מפעיל שיקול דעתו בעניין זה, ואז אנחנו נכנסים לכשל בירוקרטי.

עודד פלר: ילדים רבים כאלה שהגיעו לישראל בילדותם מוצאים עצמם בגיל 18 אמורים לחזור לנציגות המדינה ממנה הגיעו ולהתחיל לנסות להשיג ויתור על אזרחות קודמת.

עודד פלר: סביר להניח שלא יצליחו להשיג את זה.

עודד פלר: יש כמה מדינות בהן הדבר הזה כמעט בלתי אפשרי, ובראשן אוקראינה.

עודד פלר: אדם ניגש לשגרירות אוקראינה, צריך לשלם כסף למישהו, נותנים לו פתק קטן עם מספר של חשבון בנק ועליו להפקיד כמה אלפי שקלים.

עודד פלר: נותנים לו אישור שהגיש בקשה כזאת כדי לוותר על אזרחות אוקראינית.

עודד פלר: על-פי החוק האוקראיני האדם היחיד שיכול לוותר על אזרחותך הוא נשיא אוקראינה, שדן בבקשות האלה מדי כמה זמן.

עודד פלר: אדם שולח את הבקשה הזאת ואולי יקבל יום אחד תשובה, וכנראה לא.

עודד פלר: אבל משרד הפנים מגלגל עיניו ואומר: מה לעשות?

עודד פלר: החוק קובע שאתה צריך לוותר על אזרחותך הקודמת.

אלי זרחין: יש החלטה של ועדת שרים לענייני חקיקה בעניין זה.

עודד פלר: ועדות שרים לענייני חקיקה וועדות בין-משרדיות לא עוזרות לאנשים שניגשים ללשכת מרשם האוכלוסין ופוגשים את הפקיד בלשכה.

עודד פלר: מבחינת הפקיד בלשכה האנשים האלה לא הביאו ויתור על אזרחות קודמת ולכן הטיפול בעניינם נגמר.

עודד פלר: יש גם ילדים שהגיעו במסגרת משפחות עולים והם לא ילדים של עולים חדשים, למשל ילדים שגדלו במסגרת משפחתית של אנשים שהגיעו לישראל כעולים – זוג עולים שהגיעו עם ילדה של האח או האחות, סבא וסבתא שהגיעו עם הנכדה שלהם.

עודד פלר: במקרים האלה משרד הפנים לא מוכן כלל לטפל והם נדונים כעניינים חריגים הומניטריים יוצאי דופן.

עודד פלר: צריך להגיש בקשה מיוחדת לוועדה בין-משרדית לעניינים הומניטריים, שההחלטות החיוביות שלה נער יספרם.

עודד פלר: משרד הפנים דן בכל מקרה כזה לגופו.

עודד פלר: אין מדיניות כוללת מה עושים עם הילדים האלה.

עודד פלר: מדובר בקבוצה גדולה מאוד של ילדים.

עודד פלר: כפי שאמרתי, סבא וסבתא שהגיעו עם נכדה שאינה זכאית שבות, דוד ודודה שהגיעו עם ילד, ילדים שהגיעו לכאן במסגרת פרויקטים לעליית נוער לבדם בלי ההורים ומצאו עצמם מחוץ למסגרת – כל הילדים הללו עלולים למצוא עצמם ללא מעמד בישראל.

עודד פלר: קבוצה נוספת היא ילדים מנישואים קודמים.

עודד פלר: למשל, אדם עולה לישראל כזכאי שבות.

עודד פלר: הוא עולה עם בת זוגו, שזכאית מכוחו.

עודד פלר: לה יש ילדים קטינים מנישואים קודמים.

עודד פלר: הם בוודאי לא זכאי שבות, כי היא לא זכאית שבות, היא זכאית מכוח בעלה, אבל הילדים שלה לא זכאים.

עודד פלר: הילדים האלה ייפלו אף הם בגדר המקרים החריגים המאוד, המורכבים והבעייתיים.

עודד פלר: קבוצה נוספת היא ילדי מתאזרחים, כלומר ילדי בני זוג של אזרחים ישראלים.

עודד פלר: אזרח ישראלי נישא לבן זוג זר.

עודד פלר: בן הזוג הזר זכאי לרכוש מעמד בישראל בהליך מסוים.

רן כהן: עם מה כל הילדים האלה מסתובבים?

רן כהן: עם מספר?

רן כהן: עם תעודה זמנית?

עודד פלר: תלוי.

עודד פלר: הילדים הראשונים שדיברתי עליהם, ילדים של אבא ישראלי ואמא לא ישראלית למעשה לא קיימים, אין להם מספר, אף אחד לא יודע עליהם ואף אחד לא מכיר אותם.

עודד פלר: הם לא תיירים.

עודד פלר: אין להם שום דבר.

אלי זרחין: במחשב משרד הפנים יש להם סימון.

עודד פלר: לא לכולם.

אלי זרחין: נתקלנו במקרים כאשר משטרת ההגירה עצרה ילד כזה בן 16-17, בדקה את הנתונים שלו ואמרה: אתה לא מיועד לגירוש.

אלי זרחין: קיבלנו הבהרה ברורה מהיועץ הקודם לשר הפנים, שהילדים האלה עד גיל 18 מסומנים במשרד הפנים כלא מיועדים לגירוש.

רן כהן: אמנם הם לא קיימים ברישומים, אבל הם גם לא מיועדים לגירוש.

עודד פלר: אני מקבל שהטענה הזו נאמרה, אך אם הדברים היו נכונים הרי היינו יודעים כמה ילדי עובדים זרים יש בישראל, ואף אחד לא יודע.

אלי זרחין: ילדי עובדים זרים – זה משהו אחר.

עודד פלר: ילדים שנולדו בישראל.

אלי זרחין: אנחנו מדברים על אלה שהגיעו ארצה במסגרת החוק אך לא יצאו – 93,000.

עודד פלר: אדם שנכנס לישראל כתייר רשום בביקורת הגבולות.

רן כהן: הם נכנסו כחוק, אך החוק לא מכיר בהם בתור בעלי זהות, זאת הבעיה.

רן כהן: הם רשומים רק בתעודת הזהות של האמא?

חנה דשבסקי: בדרך כלל הם לא רשומים בשום מקום.

אלי זרחין: משרד הפנים נותן הסבר פשוט מאוד, אוף-דה-רקורד.

אלי זרחין: עולה לארץ ילד דור רביעי ליהודי.

אלי זרחין: על-פי חוק השבות וחוק הכניסה הוא מקבל באופן מיידי מעמד של תושב ארעי.

אלי זרחין: אם במהלך השנתיים הראשונות המשטרה לא פתחה לו תיק, אחרי 2-3 שנים הוא מועבר למעמד של תושב קבוע.

אלי זרחין: מגיל 21, אחרי 5 שנים בישראל, או על-פי החלטת ועדת השרים לענייני חקיקה, אחרי שירות של שנה בצה"ל הוא יכול לקבל אזרחות.

אלי זרחין: ראש הממשלה החליט לפני חודש שהוא מוכן לתת אזרחות לכל מי שהתגייס לצה"ל.

רן כהן: הוא אמר, או עושה?

אלי זרחין: הוא אמר.

רן כהן: עכשיו הוא גם שר הפנים.

אלי זרחין: באוגוסט 2004 התחייב לפרוטוקול לפתור את בעיית הילדים ללא מעמד בישיבת הממשלה הקרובה.

אלי זרחין: מאז כנראה לא היתה אף ישיבת ממשלה ...

אלי זרחין: משרד הפנים אומר שאם ילד מנישואים קודמים יירשם במחשב תתחיל ספירת הזמן.

אלי זרחין: כלומר, בעוד שנה יוכל לפנות ולבקש מעמד תושב ארעי, ובעוד 3 שנים יוכל לפנות ולבקש מעמד תושב קבע.

אלי זרחין: יש ילדים שגדלו בארץ מגיל 4, סיימו כאן בית-ספר עם בגרות מלאה והיום מיועדים לגירוש כי הגיעו לגיל 18.

אלי זרחין: אין להם באוקראינה או ברוסיה אף קרוב משפחה, אמא שלהם כאן, אך משרד הפנים אומר: אתם כבר לא ילדים, תחזרו לארצכם, כי אצלם הספירה הזאת לא החלה.

רן כהן: מגיל 18 הם כאילו שוהים בלתי חוקיים, למרות שאמא שלהם כאן, והיא אזרחית.

רן כהן: כלומר, האזרחות בישראל בתנאים מסוימים לא שווה כלום.

רן כהן: אפילו לילדים שלך זה לא נותן מעמד.

אלי זרחין: ראש הממשלה היה בשוֹק כאשר קיבל נתונים ממשרד הפנים, שיש 83,000 ילדים כאלה.

אלי זרחין: המועצה לשלום הילד, ביחד עם המשרד לקליטת העלייה, עשתה מחקר משלה ופרסמה נתון חדש לסוף 2004 על 93,500 ילדים כאלה.

אלי זרחין: מזכיר הממשלה חזר אלינו ואמר: אנחנו מכירים בהתחייבות, אך טרם הגיע הזמן לטפל בזה.

אלי זרחין: לגבי דור רביעי – לפני חודשיים נתקבלה החלטה בוועדת שרים לענייני חקיקה, שקבעה ביוזמת כמה חברי כנסת שילד דור רביעי רשאי לקבל אזרחות מיום שהגיע למדינת ישראל.

אלי זרחין: חבר הכנסת גפני הגיש ערעור לממשלה וראש הממשלה החליט לדחות את ההחלטה.

אלי זרחין: כלומר, יש החלטת ועדת שרים, פעלנו קשה כדי שתעבור, אך בינתיים ראש הממשלה דחה אותה על-פי בקשת חבר הכנסת גפני.

רן כהן: אני מבקש שתתנו לי את ההחלטה של ועדת השרים לענייני חקיקה.

עודד פלר: אני לא בקיא בכל הדברים שנאמרו כרגע.

עודד פלר: אשמח לשמוע גם התייחסות של משרד הפנים.

עודד פלר: הקבוצה הבאה היא קבוצת ילדי מתאזרחים.

עודד פלר: אזרח ישראלי נישא לבת זוג זרה ויכולים להיות לה ילדים מקשר קודם.

עודד פלר: למשרד הפנים יש פרוצדורה בעניין הזה.

עודד פלר: הילד יכול לרכוש מעמד אם הוא ילד קטן, לא רק קטין אלא ממש קטן, אם ההורה יכול להוכיח שהיה אתו שנתיים לפחות קודם שבא לישראל ואם ההורה מחזיק אותו באופן בלעדי.

עודד פלר: מדובר בכמה תנאים שבלא מעט מקרים קשה לעמוד בכל אחד מהם.

עודד פלר: מה לעשות שלא כל הילדים מאוד קטנים.

עודד פלר: יש הורים לילדים בני 15-16, ואז משרד הפנים מתחיל למרוח את ההליך, לדחוק אותו לכיוון גיל 18, ואז זה כבר סיפור אחר, הילד הזה כבר גדול.

עודד פלר: נדרש גם שההורה מחזיק בילד בשנתיים טרם בואו לישראל.

עודד פלר: לא פעם ההורים מהגרים ומשאירים את הילד מאחור ובשלב מאוחר יותר מבקשים להביא אותו אחריהם לכאן.

עודד פלר: משרד הפנים, מעבר לרף השנתיים, לא מוכן בכלל להקשיב ולשמוע, גם אם מכך נובע שילד קטין בן 15-16 יישאר שם ללא אף אחד.

רן כהן: מה זאת אומרת "מעבר לרף השנתיים"?

עודד פלר: הורה מתאזרח שמבקש להקנות מעמד לילד שלו צריך להוכיח שהילד היה אתו ביחד שנתיים לפחות לפני שבא לישראל, שהוא גידל אותו וטיפל בו.

עודד פלר: אם ההורה עלה והשאיר את הילד בארץ הולדתו למשך תקופה מסוימת אז נוצר פער זמן.

עודד פלר: זה צריך להיות בשנתיים האחרונות.

רן כהן: אם נוצר פער זמן, זה כאילו מפקיע מההורים את הזכות להביא את ילדיהם.

דניאלה במברגר-אנוש: אם הילד למד למשל במסגרת בית-ספר מסוים שם ובינתיים הסבתא טיפלה בו במשך שנתיים, והגיע אחר-כך לארץ להצטרף להוריו – לא יוכל לקבל אזרחות.

רן כהן: אם תיאודור הרצל היה יודע שכך עושים במדינת היהודים היה לא רק מתהפך בקבר, היה יוצא מהקבר כדי לתת סטירת לחי למי שמנהל כאן את הדברים.

עודד פלר: ותנאי נוסף, שיוצר בעיה בירוקרטית לא פשוטה אך גם בעיה מהותית – הדרישה לאפוטרופסות בלעדית.

עודד פלר: הורה שמבקש להקנות מעמד לילדו נדרש להוכיח שקיבל אפוטרופסות בלעדית על הילד.

עודד פלר: העובדה שהילד הגיע לכאן עם ההורה המשמורן, ההורה שמטפל בו ומגדל אותו, לא אומרת שההורה שנמצא בחוץ-לארץ צריך לוותר על הילד לגמרי.

עודד פלר: לילד הזה יש אבא או אמא בחוץ-לארץ והם עדיין אבא או אמא שלו.

עודד פלר: הם הסכימו שהמשמורת תועבר להורה בישראל ושהילד יקווה לרכוש מעמד בישראל.

עודד פלר: אלא מה, משרד הפנים מגלגל עיניים בעניין הזה ואומר: לא, אנחנו מבקשים למנוע חטיפת ילדים.

עודד פלר: אנחנו לא רוצים לשתף פעולה עם חטיפת ילדים בישראל.

עודד פלר: זאת תופעה קשה מאוד.

עודד פלר: בפועל הילד מגיע לישראל ומשרד הפנים לא מקנה לו מעמד, הילד לא רשום – אולי רשום בביקורת הגבולות אבל לא רשום.

עודד פלר: לא רשום היכן הוא לומד, אין לו מספר זהות, הוא לא זכאי לזכויות סוציאליות, אנחנו לא יודעים למעשה היכן הילד נמצא, הוא נעלם, אבל "כך אנחנו מונעים חטיפת ילדים".

עודד פלר: אם הילד היה רוכש מעמד בישראל והיה לו מספר זהות והיה רשום במרשם האוכלוסין והיינו יודעים היכן הוא לומד היה קל מאוד לזהות את הילד.

רן כהן: על-פי אמנת ז'נבה חייבים לתת לו השכלה וטיפול רפואי.

רינה יצחקי: לפי אמנת זכויות הילד חייבים לתת לו.

רן כהן: הם מקבלים את זה?

רן כהן: איך ילד שאין לו אפילו תעודה בא לקופת-חולים?

אלי זרחין: בבתי-הספר מצאו פתרון.

אלי זרחין: שרת החינוך, כדי לקבל את הילדים האלה לבתי-ספר ולרשום אותם במחשב, נתנה לפני שנה וחצי הוראה להמציא סדרת מספרי זהות פיקטיביים.

עודד פלר: זאת היתה החלטה של חבר הכנסת יוסי שריד בהיותו שר החינוך.

אלי זרחין: יש היום סדרת מספרים שמתחילה ב-11117, 11118 – אלה ילדים ללא מעמד.

אלי זרחין: לפי מספר זה אפשר לרשום אותם היום בכל בית-ספר, ובית-הספר מקבל שכר לימוד מלא עבורם.

רן כהן: לילד יש תעודה עם המספר הזה?

אלי זרחין: לא.

אלי זרחין: הוא מגיע לבית-הספר, בית-הספר פונה למשרד החינוך ופקיד משרד החינוך אומר: על-יד שמו תרשמו 111122.

רינה יצחקי: אחת מזכויות הילד היא הזכות להיות רשום במרשם התושבים ולקבל אזרחות.

רינה יצחקי: הדבר הזה בכלל לא אופציונלי.

רינה יצחקי: חוסר מעמד דן אותו להרבה מאוד מחדלים.

רן כהן: זה נראה לי הדבר הכי נורמלי בעולם.

רן כהן: הילד יכול לרחף באוויר?

רן כהן: לדעתי זו פגיעה נפשית, פגיעה בזהות.

רינה יצחקי: לא רק פגיעה נפשית.

רינה יצחקי: הזהות והתחושה זה כבר הלוקסוס.

רינה יצחקי: זה פוגע בזכותו לבריאות, סעד ואפילו חינוך.

רינה יצחקי: ילדים הרשומים במספרים מיוחדים מקבלים את החינוך האלמנטרי.

רינה יצחקי: כל דבר נוסף שבית-הספר נותן, כמו חוגים וכן הלאה, לא יקבלו.

רינה יצחקי: יקבלו רק את השעות המינימליות שהמערכת נותנת.

ענת לייכטר: לגבי בריאות יש הסדרים לילדים.

אלי זרחין: קופת-חולים מאוחדת תבטח אותם בחצי מחיר, אך זול יותר לתת טיפול באופן פרטי מאשר בקופת-חולים.

עודד פלר: קבוצה נוספת, ולהערכתנו קבוצה גדולה, היא ילדים של תושבים, לא של אזרחים, ובעיקר ילדים של תושבי מזרח ירושלים.

עודד פלר: ילד של תושב זכאי למעמד של אחד מהוריו.

עודד פלר: בעבר היה זכאי למעמד של אימו ובית-המשפט הרחיב את זה, הילד זכאי גם אם אבא שלו תושב ישראל.

עודד פלר: כדי לרכוש תושבות בישראל, ולא אזרחות, צריך לעמוד בשני תנאים: לידה להורה שיש לו מעמד בישראל, ושהילד נולד בשטח מדינת ישראל.

עודד פלר: העניין הזה מורכב, כי די בכך שילד יוולד בבית-לחם כדי שלא ירכוש מעמד בישראל.

עודד פלר: כלומר, אם הורים תושבי מזרח ירושלים נסעו כדי שהאמא תלד בבית-חולים בבית-לחם הילד לא מקבל מעמד.

רן כהן: למרות שההורים מוכרים כתושבי מזרח ירושלים.

עודד פלר: נכון.

עודד פלר: ההורים מחזיקים בתעודות זהות, אך אם הילד נולד מחוץ לשטחי מדינת ישראל הוא צריך לעבור הליך של איחוד משפחות.

עודד פלר: הילד צריך להתאחד עם הוריו, אף שהוא חי בירושלים עם הוריו, וזה תהליך מורכב מאוד.

רן כהן: איך הזעקה הזאת לא עולה לשמים?

עודד פלר: בעניין הזה יש שתי תופעות קשות מאוד.

עודד פלר: הבעיה הראשונה נוגעת למדיניות.

עודד פלר: במהלך שנות התשעים משרד הפנים שינה מדיניותו בעניין רישום ילדים של תושבי מזרח ירושלים כמה וכמה פעמים.

עודד פלר: הדרך ללמוד על הנהלים היתה תוך כדי תנועה, כלומר אנשים גילו את זה תוך כדי הליך.

עודד פלר: בהתחלה די היה בהצהרה, לאחר מכן נדרש הליך של איחוד משפחות, לאחר מכן במסגרת ההליך נתנו לילד מעמד, אבל מעמד ארעי ולא קבוע, והמשפחה צריכה להוכיח שמרכז חייו אכן בישראל.

עודד פלר: אלא שחלק גדול מההורים לא יודעים כלל שהילד קיבל מעמד ארעי ולכן בגיל 18 או 16 כשהוא ייגש לקבל תעודת זהות יגלה שאין לו מעמד בישראל, כי התושבות הארעית שלו פקעה ומעולם לא הוגשה בקשה נוספת והוא לא תושב ישראל.

עודד פלר: בנוסף, משרד הפנים התעקש שהבקשה תוגש סמוך לאחר לידת הילד.

עודד פלר: כאן אני עובר לבעיה שנייה, פרוצדורלית.

עודד פלר: כולנו מכירים את לשכת מרשם האוכלוסין במזרח ירושלים, כיצד היא מתפקדת ואילו בעיות יש שם.

עודד פלר: כדי לרשום ילד בלשכת מינהל האוכלוסין במזרח ירושלים צריך להשכים קום, לקבל מספר בתור, לעמוד כל הלילה ואז לקבל טפסים, למלא אותם, לחזור ללשכה ולנסות לרשום את הילד, ואז להביא הוכחות היכן מרכז חייו של הילד ותצהיר שההורים חיים בישראל.

עודד פלר: אין סוף מסמכים, בירוקרטיה מסובכת מאוד.

עודד פלר: לא זו אף זו, רישום ילד של תושב מזרח ירושלים עולה כסף, אגרה של כמעט 600 שקלים, כי זה בקשה לרשיון לישיבת קבע ולא אזרחות אוטומטית.

עודד פלר: לכן כשאדם מבקש להקנות לילד מעמד שהוא זכאי לו בדין עליו לשלם כמעט 600 שקלים, וזה סכום גבוה מאוד.

עודד פלר: אני כבר לא מדבר על אותם ילדים של תושבי מזרח ירושלים שנולדו בשטחים ונרשמו בבתי-חולים בשטחים וקיבלו מספר זהות פלסטיני, לא משום שהם תושבים פלסטינים אלא משום שנולדו בבתי-חולים שם.

עודד פלר: לאחרונה משרד הפנים סתם את הגולל ולא מוכן לתת להם מעמד.

עודד פלר: הוראת השעה שלא מאפשרת מתן מעמד לפלסטינים חלה גם עליהם.

עודד פלר: ילדים בני יומם שנולדו בבתי-חולים בשטחים מהווים "סיכון ביטחוני" למדינת ישראל ולא זכאים לרכוש מעמד, במסגרת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת השעה), שבא להגן על כולנו ומסרב לתת מעמד לבני זוג פלסטינים.

דניאלה במברגר-אנוש: זאת הוראת השעה שלא מאפשרת להתחתן, עצרו את כל ההליכים.

דניאלה במברגר-אנוש: במסגרת זו גם לא מאפשרים לתינוקות שנולדו בבתי-חולים בשטחים לקבל כאן מעמד.

עודד פלר: זאת החלטת ממשלה שעוגנה בחקיקה.

עודד פלר: החקיקה הזאת חלה לא רק על בני זוג, אלא על פלסטינים באשר הם פלסטינים.

עודד פלר: ילד שדבקה בו "הטומאה" הפלסטינית לא יקבל מעמד בישראל.

עודד פלר: הקבוצה האחרונה היא קבוצת ילדי מהגרי עבודה, וזה סיפור בפני עצמו.

עודד פלר: לחלק מהילדים האלה יש מעמד במדינות המוצא של הוריהם, אבל מדובר על מעמד לא אפקטיבי במקרים רבים, וגם אם זה מעמד אפקטיבי הרי מדובר בילדים שמרכז חייהם בישראל, זהותם ישראלית.

רן כהן: דנו לא אחת בעניין הזה בוועדה לעובדים זרים.

רן כהן: למיטב ידיעתי מדובר במספר קטן מאוד של ילדים.

רן כהן: כשדנו בזה בעבר העריכו שמספרם נע סביב כ-5,000 ילדים ובסוף התברר שיש כ-1,400.

רן כהן: זה קבוצה שעדיין סובלת מחוסר זהות וחוסר מעמד.

מיכל פינצ'וק: מסיל"ה מעריכה כעת שכ-1,300 ילדים כאלה נמצאים בישראל בגילאים אפס עד 18 שנים.

עודד פלר: בהמשך עו"ד מיכל פינצ'וק תרחיב בעניין ילדי עובדים זרים.

עודד פלר: בקבוצת ילדי עובדים זרים יש עוד תת-קבוצה שראוי לתת עליה את הדעת, תת-קבוצה שאנחנו מגלים בשנים האחרונות – ילדים של עובדים זרים שננטשו בישראל או התייתמו בישראל.

עודד פלר: לא מדובר בקבוצה גדולה, קשה לנו להעריך בכמה ילדים מדובר.

עודד פלר: אנחנו יודעים שבמהלך השנתיים האחרונות נעצרו כ-70 ילדים כאלה.

עודד פלר: ילדים נטושים הם בדרך כלל ילדים בגיל העשרה, שהגיעו לישראל בגפם או הגיעו לישראל עם בני משפחה, עם הורים או אחים, והופקרו כאן בישראל או התייתמו בישראל.

עודד פלר: לא מדובר בקבוצת הילדים שגדלו בישראל והתבגרו בה, אלא באלה שהגיעו לכאן בגיל מבוגר יחסית.

עודד פלר: אלה ילדים ללא זיקה תרבותית מיוחדת לישראל.

עודד פלר: יחד עם זה, אלה ילדים שנמצאים בישראל ללא מעמד וללא אדם אחראי שידאג להם ויפקח עליהם.

עודד פלר: בשנה וחצי האחרונות משטרת ההגירה, שכנראה המלאי שלה קצת נגמר, התחילה להתעסק גם עם הילדים האלה.

עודד פלר: לפני כן לא עצרו את הילדים האלה אולם בתקופה האחרונה התחילו לעצור אותם.

עודד פלר: שמים את הילדים האלה במעצר ב"צוחר" והם מגורשים בחזרה לארצות מוצאם.

עודד פלר: הבעיה המרכזית, שהגירוש שלהם פעמים רבות לא מתואם עם ארצות מוצאם.

עודד פלר: למשטרת ההגירה די בזה שעשתה ניסיון לתאם את גירושם, גם אם מדינת אזרחותם לא מעוניינת לקבל אותם: "אנחנו ניסינו, הם לא רוצים – זה בעיה שלהם".

עודד פלר: אנחנו שולחים את הילדים האלה, שיעשו איתם מה שירצו.

עודד פלר: בעניין הזה אין ספק, לא פעם מדינות המוצא לא משתפות פעולה, בעיקר מדינות אפריקה לא רוצות את הילדים בחזרה.

עודד פלר: הילד נוחת בשדה התעופה לגורלו, שיסתדר שם – זו הגישה.

עודד פלר: דבר נוסף – ואני שמח שנמצאת אתנו פקידת הסעד הראשית לחוק הנוער – מדינת ישראל מסרבת לשתף את רשויות הרווחה בהליך הגירוש.

עודד פלר: האגודה לזכויות האזרח ומוקד סיוע לעובדים זרים מנהלים הליך משפטי בעניין הזה, שתלוי ועומד בפני 7 שופטים בבית-המשפט העליון.

עודד פלר: אנחנו טוענים שמדינת ישראל, שהקצתה 480 שוטרים למבצע הגירוש ההמוני, תקצה גם 3 פקידי סעד, תקצה גם רופא אחד שיטפל בילדים ב"צוחר", תקצה עובד סוציאלי.

עודד פלר: אלא המדינה אומרת: לא, זה לא אחריות שלנו, יש לנו די בעיות סעד משלנו, אנחנו לא צריכים לטפל גם בילדים האלה.

עודד פלר: משרד הפנים ומשטרת ההגירה הצהירו בפני בית-המשפט העליון שממונה ביקורת הגבולות, פקיד משרד הפנים, האיש החתום על צווי הגירוש מחליט על-פי שיקול דעתו אם ראוי שהילד יראה פקיד סעד או לא.

עודד פלר: אני לא יודע להחליט אם ילד צריך לראות פקיד סעד או לא, אבל פקיד של משרד הפנים יחליט.

עודד פלר: זה שמראיין את הילד, כאשר הילד בלחץ ומצוקה נוראית כי יודע שהולכים לגרש אותו, הוא האיש שאתו הילד אמור לשתף פעולה והוא שאמור להחליט האם הילד יראה פקיד סעד או לא.

רן כהן: אני מבין שגברת מרים פבר מכירה את הנושא ואולי לאחר מכן תסביר לנו כיצד זה מתנהל.

מיכל פינצ'וק: ארצה לדבר על ילדי מהגרי עבודה, בעקבות דבריו של עו"ד עודד פלר על ההיערכות במסגרת הגירוש.

מיכל פינצ'וק: אתחיל בעדכון על מצב הילדים הללו.

מיכל פינצ'וק: כפי שאמרתי כבר, מעריכים שמדובר בכ-1,400 ילדים בגילאים אפס עד 18 שנים.

מיכל פינצ'וק: בשנה שעברה היו מספרים גבוהים במעט.

מיכל פינצ'וק: זו ההערכה העדכנית שארגון מסיל"ה נתן לנו ושהוצגו בבית-המשפט במסגרת עתירה שהגשנו, שנדונה בימים אלה בפני הרכב של 7 שופטים.

מיכל פינצ'וק: ביולי השנה ממשלת ישראל קיבלה החלטה על הסדר למתן מעמד לילדים.

מיכל פינצ'וק: על-פי הסדר זה, ילדים שעונים לארבעה קריטריונים יהיו זכאים לקבל מעמד בישראל: הילד צריך להיוולד בישראל; צריך להיות בן 10 לפחות עד סוף השנה; הוריו צריכים להיכנס כחוק לישראל; הילד צריך ללמוד, או לסיים לימודיו בישראל ולדבר בעברית; והגלייתו של הילד לארץ המוצא של ההורים שלו תהיה בגדר הגליה תרבותית.

מיכל פינצ'וק: אפשר להגיש בקשות עד סוף השנה.

מיכל פינצ'וק: עד היום, למיטב ידיעתנו, הוגשו רק 140 בקשות.

מיכל פינצ'וק: כלומר, החלטת הממשלה כנראה לא לגמרי פותרת את בעיית ילדי מהגרי עבודה.

מיכל פינצ'וק: בעתירה שלנו בבג"ץ תקפנו את ההסדר הזה, בתקווה לשנות שני קריטריונים שמופיעים בו: לידה בישראל ואופן כניסת ההורים לישראל, הדרישה שההורים ייכנסו כחוק לישראל טרם לידת הילד.

מיכל פינצ'וק: אנחנו טוענים ששני הקריטריונים הללו לא רלוונטיים לשאלת התגבשות מרכז חיים בישראל.

מיכל פינצ'וק: כלומר, מרכז חייו של הילד בישראל ולא משנה אם הילד הגיע בגיל שנתיים או נולד כאן.

מיכל פינצ'וק: ילד שנמצא כאן כבר 10 שנים ישראל היא מרכז חייו, והעובדה שהגיע לכאן רק בגיל שנתיים לא צריכה להבחין בינו ובין חברו שנולד כאן.

מיכל פינצ'וק: אותו דבר לגבי מי שהוריו נכנסו לישראל שלא כחוק.

מיכל פינצ'וק: זה בכלל לא צריך להוות פקטור, אי אפשר להעניש ילד כי הוריו נכנסו שלא כחוק לישראל.

רן כהן: אצלנו נאמר:

רן כהן: אל תחיל עוון אבות על בנים.

מיכל פינצ'וק: מלכתחילה ההסדר הזה נועד בעצם לפתור את בעיית הילדים למרות שהוריהם שוהים בלתי חוקיים, למרות שהוריהם בגדר עבריינים במרכאות.

מיכל פינצ'וק: לכן זה נראה לי קריטריון זר למטרת ההסדר.

מיכל פינצ'וק: אלה שני קריטריונים שתקפנו.

מיכל פינצ'וק: בעקבות העתירה התקיים דיון ב-26 בנובמבר 2005, לפני כמה שבועות, ובעקבותיו ניתן צו ביניים, בג"ץ הורה להימנע מגירוש ילדים ומשפחות שהעתירה שלנו עשויה להשפיע עליהם.

מיכל פינצ'וק: בג"ץ קבע שאותם ילדים נדרשים להגיש בקשה לקבלת מעמד עד סוף חודש מרס.

מיכל פינצ'וק: ההחלטה המקורית קבעה מועד להגשת בקשות למתן מעמד עד סוף השנה ובג"ץ האריך את המועד ואיפשר להם להגיש בקשה עד סוף חודש מרס, בתנאי שמדובר על ילד בן 10 ומעלה.

מיכל פינצ'וק: זה המצב כרגע, אסור לגרש את הילדים האלה ואת בני משפחותיהם.

רן כהן: מותר לגרש אותם אם הם בני פחות מ-10 שנים?

מיכל פינצ'וק: כן.

מיכל פינצ'וק: העתירה שלנו לא מתייחסת לילדים צעירים יותר.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: גברת חנה דשבסקי, הייתי מבקש שתשלימי את הדברים.

רן כהן: נדמה לי שעשיתם עבודה בנושא הזה, על ילדים חסרי מעמד בישראל, וזה מופיע בדוח האחרון שלכם.

חנה דשבסקי: אנחנו עוסקים בנושא ב-12 השנים האחרונות.

חנה דשבסקי: אנחנו רואים את זה כבעיה חמורה ביותר, שרק מתגברת ומתפשטת במשך הזמן, ממש כמו סרטן.

חנה דשבסקי: אנחנו לא רואים התקדמות רצינית, פרט לשני תחומים מרכזיים מאוד שהצלחנו לפתור.

חנה דשבסקי: אחד מהם הוא חינוך.

חנה דשבסקי: אני חייבת להודות לכל מי שעוסק בנושא.

חנה דשבסקי: היום כל ילד שנמצא בשטחי מדינת ישראל ורוצה ללמוד בבית-ספר מסוגל ללמוד בבית-ספר על-יד ביתו.

חנה דשבסקי: זה לא מובן מאליו, זה לא היה כך עד לפני כמה שנים.

חנה דשבסקי: על אף שאני חייבת לציין שהילדים מקבלים חינוך מקוצר ומוזל, כילדים סוג ב', וזה בולט מאוד לעין בין כתלי בית-הספר ונורא מרגיז.

חנה דשבסקי: אם אני מדברת על ילדים הנלווים למשפחות עולים למשל, ילד שהוא אזרח ישראלי מכוח חוק שבות ונמצא בארץ עד 6 שנים מקבל כידוע זכויות עולה ובגרויות, כי עד שהגיע ארצה למד במדינה זרה דברים אחרים וקשה לו מאוד להגיע לתוצאות טובות בבחינות הבגרות בזמן הקצר שהוא נמצא בארץ ולהגיע לאותה רמה כמו ישראלים שנולדו כאן.

חנה דשבסקי: ילד שנספח/נלווה למשפחת עולים, שנמצא בדיוק באותו מצב והגיע באותו זמן כמו העולה על-פי חוק השבות, לא יקבל שום זכויות.

חנה דשבסקי: בדיוק כפי שבזמנו יהודים בברית-המועצות לשעבר כדי להתקדם בחיים היו חייבים להיות פי עשר טובים יותר מאשר הרוסי הממוצע, כך בדיוק קורה היום ללא יהודים במדינת ישראל.

חנה דשבסקי: כדי להתקדם באותה רמה הילד חייב להיות פי עשר טוב יותר מהיהודי הממוצע.

חנה דשבסקי: זה נורא מרגיז ונורא כואב, אבל זאת העובדה, זה המצב.

חנה דשבסקי: ברוך ה' ותודה לאל ותודה לכל מי שעסק בנושא, שהיום כל ילד בגיל בית-ספר יכול להיכנס לבית-ספר, כולל ילד שאין לו שום מספר ולא רשום בשום מקום.

חנה דשבסקי: כאשר הוא פונה לבית-ספר מקבלים אותו, נקודה.

רן כהן: למיטב ידיעתי, זה נפתר בשנת 2000 כשחבר הכנסת יוסי שריד היה שר החינוך.

רינה יצחקי: מי שמכיר את גברת עמירה יהלום יודע היטב מה הם מקבלים בבית-הספר.

רינה יצחקי: החינוך המקוצר אכן נותן רק מינימום.

חנה דשבסקי: החינוך המקוצר אכן מקוצר מאוד, ומאוד לא נעים ומשפיל ומה שתרצו, אבל זאת העובדה, ויש לנו לפחות את זה.

חנה דשבסקי: אנחנו נראים טוב בהרבה מאשר לפני כמה שנים.

חנה דשבסקי: לאור העיסוק שלי בנושא הבנתי דבר אחד, שאת בעיית הילדים ללא מעמד בישראל לא נפתור בשנים הקרובות, עלינו להיות ריאליים.

חנה דשבסקי: אבל אני חולמת לפתור את בעיית ביטוח הבריאות של ילדים ללא מעמד, בדיוק באותו אופן כפי שפתרנו בזמנו את בעיית החינוך, כי זו הבעיה הכי כואבת והכי מרכזית.

רן כהן: נדמה לי שלגבי מהגרי עבודה זה נפתר.

רן כהן: יש הסכם עם קופת-חולים מאוחדת.

אלי זרחין: בחצי מחיר, וזה גבוה יותר מביטוח פרטי.

אלי זרחין: לא לכולם יש כסף לשלם עבור ביטוח בריאות.

חנה דשבסקי: יש הסכם עם קופת-חולים מאוחדת, ששכבות מסוימות של ילדים ללא מעמד, כאשר יש לילדים אפוטרופוס חוקי בישראל קופת-החולים מוכנה לקבל אותם בחצי מחיר.

חנה דשבסקי: אל"ף, לא כולם יכולים לשלם חצי מחיר.

חנה דשבסקי: בי"ת, לא לכולם יש אפוטרופוס חוקי.

חנה דשבסקי: אפוטרופוס חוקי לילד ללא מעמד זה בעייתי ועו"ד עודד פלר יכול להסביר עד כמה קשה לפתור אותה וכמה זמן זה לוקח וכמה כסף זה עולה.

חנה דשבסקי: אלה בדרך כלל אנשים מעוטי-יכולת ואין להם כסף.

חנה דשבסקי: ילד, כמו כל אדם מבוגר, נוטה לפעמים לחלות, וכאשר הוא חולה ההורה, האפוטרופוס או אפילו השכנים מאבדים עשתונות כי אין שום אפשרות לתת לו טיפול רפואי.

חנה דשבסקי: אני לא מדברת על ניתוח מסובך בבית-חולים, אלא אפילו לקחת אותו לרופא משפחה כאשר לילד יש ברונכיט, ואם לא מטפלים בברונכיט המחלה עלולה להיהפך לדלקת ריאות.

חנה דשבסקי: לפיכך אנשים רבים במשרדנו נאלצים לאורך שעות להתדפק על הדלתות כדי שיעשו טובה גדולה ויאפשרו לילד לראות רופא.

חנה דשבסקי: זה מצב בלתי נסבל.

חנה דשבסקי: אנחנו מקבלים עשרות ומאות פניות מדי יום.

חנה דשבסקי: אם לא נפתור את הבעיה באופן כללי, שכל ילד בישראל, ולא משנה מה הוא, מדוע הוא חסר מעמד ומה קורה לו, יהיה זכאי לטיפול רפואי, להגיע לרופא בעיר מגוריו, לפחות לטיפול עזרה ראשונה, טיפול רפואי מקצועי נורמלי ראשון, אנחנו בבעיה.

חנה דשבסקי: אני רוצה לחזור למה שציינו כל האנשים שדיברו לפני.

חנה דשבסקי: המספרים שנוקב כל אחד מהמשרדים שונים, אבל כל אדם הוא עולם ומלואו.

חנה דשבסקי: ככל שחולף יותר זמן יש יותר ילדים כאלה.

רן כהן: נאמר קודם שיש 93,000 ילדים עולים ללא תעודת זהות.

חנה דשבסקי: הם לא עולים.

חנה דשבסקי: הם במשפחות עולים.

רן כהן: כמה ילדים ללא מעמד יש להערכתכם בישראל, מאות אלפים?

חנה דשבסקי: כן, כמובן, אם מצרפים לזה את הילדים הערבים במזרח ירושלים.

אלי זרחין: 93,000 זה מספר הילדים שנכנסו לישראל כלא יהודים ולא יצאו מכאן.

רן כהן: אבל זה לא כל הילדים.

אלי זרחין: יש הרבה גופים שמנסים להקטין את המספר, בשל סיבות שונות, לא ענייניות.

מיכל פינצ'וק: נמצאת כאן נציגת משרד הפנים והיא תוכל להגיד.

רן כהן: הבנתי מהסקירה של עו"ד עודד פלר שמשרד הפנים בכלל לא יודע בכמה ילדים מדובר.

רן כהן: השאלה האם הגורמים הציבוריים המתנדבים יודעים משהו ברור יותר.

חנה דשבסקי: אנחנו לא יכולים להיות יותר אפקטיביים ומדויקים ממשרדי הממשלה, שלהם יש כל האמצעים לבדוק.

רן כהן: אני זוכר שבסקירה שלכם היה נקוב מספר.

חנה דשבסקי: אם ידוע לנו – ואנחנו מעריכים שכך בדיוק המצב – שיש בסביבות 90,000-93,000 ילדים הקשורים לעלייה הגדולה מברית-המועצות ואתיופיה אז כמובן יש מאות אלפים אם תוסיף לזה ילדי עובדים זרים, שמספרם אמנם לא גדול, וילדים במזרח ירושלים.

חנה דשבסקי: אני מבקשת לפעול בכל מקום אפשרי בנושא ביטוח בריאות, או עזרה בתחום הבריאות, כדי שהעניין הזה יתקדם.

חנה דשבסקי: ברור לי, ואני לא רוצה לשקר, שבשנים הקרובות לא יתקדם במהות הטיפול בילדים ללא מעמד, אלא אם יקרה נס ופתאום יום בהיר אחד כולם יקבלו אפילו מעמד תושב ארעי, אבל הם צריכים לשרוד איכשהו.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: אני מבקש מעו"ד ענת פישר-צין ממשרד הפנים למסור לנו איך הדברים נראים.

רן כהן: אולי זה לא באחריות האישית שלך אבל הסיפור נראה עגום למדי.

ענת פישר-צין: קצת תיקונים לדברים שנאמרו כאן.

ענת פישר-צין: לגבי ילד של שוהה בלתי חוקי ואזרח ישראלי – לא בכל מקרה ידרשו בדיקת רקמות, הכול תלוי בנסיבות.

ענת פישר-צין: במקרים מסוימים יסתפקו בהצהרה, במקרים אחרים ידרשו ראיות, במקרים מסוימים ידרשו בדיקת רקמות.

ענת פישר-צין: תלוי האם הקשר בין בני הזוג ידוע למשרד הפנים, האם ניסו להסדיר את הקשר ביניהם ואת המעמד לפני שהילד נולד או אחרי שנולד.

ענת פישר-צין: כל מקרה נבדק לגופו.

רן כהן: למה זה חשוב?

רן כהן: ילד נולד, ובואי נניח שלא פנו לפני שנולד.

רן כהן: בא האבא ואומר: אני אביו של הילד.

רן כהן: למרות שהרבה שרי פנים הם אנשים טובים, לא פתרו את זה.

ענת פישר-צין: הכול תלוי בנסיבות, האם יש ראיות לקשר בין בני הזוג.

רן כהן: בודקים את היחסים ביניהם בחדרי המיטות?

ענת פישר-צין: לעתים ידוע כבר שבני הזוג בהליך של הסדרת קשר מכוח ידועים בציבור.

ענת פישר-צין: הליך כזה יהיה שונה מהליך בו פתאום מגיע זוג עם ילד בן 4 כששוהה בלתי חוקית מועמדת לפני גירוש ופתאום עולה לראשונה טענה שהאב אזרח ישראלי.

ענת פישר-צין: במקרים כאלה ידרשו ראיות אחרות.

ענת פישר-צין: לעתים האבא של הילד רשום כמישהו אחר ואז יתייחסו אחרת.

עודד פלר: למה ההורים צריכים להוכיח?

עודד פלר: למה לילד אין זכות משלו?

עודד פלר: עושים טובה להורים?

רן כהן: האם משרד הפנים קיים דיון משמעותי בגורלם של למעלה מ-90,000 ילדים ללא מעמד?

ענת פישר-צין: מתקיימים דיונים כל הזמן.

ענת פישר-צין: רוב המקרים האלה עומדים כרגע בדיון בבג"ץ.

ענת פישר-צין: רוב הנושאים שדיברו עליהם כאן, בין בדיקת אבהות, בין ילדי מזרח ירושלים, בין החלטת הממשלה, בין הקטינות שנעצרו כאן והסתבר שהוריהן כנראה לא נמצאים בארץ – כל הנושאים האלה נמצאים כיום בדיונים בבית-המשפט העליון, וכמובן נערכים כל הזמן דיונים במשרד הפנים.

רן כהן: זה הגיע לדיון בבית-המשפט העליון כי אתם לא מכירים בהם.

רן כהן: אם הייתם מכירים בהם זה לא היה מגיע לבית-המשפט.

ענת פישר-צין: כל הזמן נערכים דיונים, ונהלים כל הזמן מתקיימים.

ענת פישר-צין: מעבר לנהלים, יש במשרד הפנים גם ועדה לבחינת מעמד מטעמים הומניטריים, שלא כפופה לנהלי משרד הפנים.

ענת פישר-צין: זאת ועדה שמייעצת לראש מינהל האוכלוסין.

ענת פישר-צין: ניתן לפנות היום גם לראש מינהל האוכלוסין ואנחנו רואים שמתקבלות אצלו פניות.

רן כהן: ההחלטות הן החלטות אישיות של מר ששי קציר?

ענת פישר-צין: זאת ועדה מייעצת בין-משרדית, שמייעצת לראש מינהל האוכלוסין.

רן כהן: זאת בעצם החלטה של השר, שמאציל סמכויות לראש מינהל האוכלוסין.

רן כהן: כאשר יש ניגוד בין שניהם החלטת השר גוברת, כי הסמכות שלו.

ענת פישר-צין: כן, תמיד.

ענת פישר-צין: אבל בוועדה יושבים נציגים גם ממשרד הבריאות, משרד הרווחה ומשרד החוץ.

ענת פישר-צין: יושבים בה נציגי משרדים אחרים.

רן כהן: למרות הכול, אנחנו רואים כאן תמונה עגומה למדי.

רן כהן: נניח שאין 93,000 ילדים כאלה אבל יש עשרות אלפי ילדים בלי מעמד.

רן כהן: תסכימי אתי שלא סביר במדינה מתוקנת שיהיו כה הרבה ילדים ללא מעמד.

רן כהן: אגב, בעיני לא סביר אפילו שיש ילד אחד כזה, אבל על אחת כמה וכמה כשהתופעה כה נפוצה.

רן כהן: אין פינה בארץ שאין בה ילד כזה.

ענת פישר-צין: בכל הנושאים הנוגעים לקבוצות המיוחדות הללו, אותה חלוקה שצוינה כאן, ויש לנו עוד קבוצות, אנחנו מנסים למצוא פתרון במסגרת החוק ובמסגרת הנהלים.

ענת פישר-צין: לעניין קטין נלווה, חוק השבות קובע מי הזכאים מכוח שבות.

ענת פישר-צין: לעתים מגיע לארץ זכאי שבות שיש לו ילדים קטינים שמגיעים אתו ואז במסגרת ההליך שלו, או במסגרת הליך של איחוד משפחות, כאשר מגיע מישהו שיש לו ילדים קטינים – הילדים הקטינים הם מה שנקרא "קטין נלווה" להליך איחוד המשפחות והם מקבלים מעמד בסופו של דבר.

ענת פישר-צין: לא נכון לומר שבגיל 17 או בגיל 16 הם לא מקבלים ובגיל 8 כן מקבלים.

ענת פישר-צין: אם הקטין מגיע אחרי ההורה - - -

רן כהן: תסבירי לי את ההיגיון מדוע המדינה מכניסה את האבא כזכאי לעלייה לישראל והוא מקבל תעודת זהות, אבל הילדים שלו לא.

רן כהן: זה נראה אנכרוניסטי.

ענת פישר-צין: הילדים לא זכאים מכוח שבות.

ענת פישר-צין: הילדים מקבלים מעמד כנלווים להליך.

רן כהן: אבל לילד אין מספר תעודת זהות.

רינה יצחקי: כמה שנים הם נלווים?

חנה דשבסקי: הם לא מקבלים מעמד אם הם ילדים מנישואיה הראשונים של האישה, שאינה זכאית שבות, לא בכניסתם ולא אחרי שנתיים ולא אחרי 10 שנים.

ענת פישר-צין: אם הוא קטין שנלווה להליך, הוא מקבל מעמד מכוח ההורה.

רן כהן: מדובר על ילדים שבאים עם אחד ההורים, כאשר הורה שני נשאר במדינת המקור.

רן כהן: ההורה שלהם נלווה לבן הזוג שהוא זכאי שבות.

רן כהן: הוא מקבל כאן תעודת זהות כי הוא נלווה להורה השני.

ענת פישר-צין: אם הוא מגיע עם הקטין, הקטין נלווה ואותו הליך שעובר ההורה עובר יחד אתו הקטין.

ענת פישר-צין: זה לא שההורה מקבל מעמד ואז אומרים לילד הקטין: תודה רבה, היה לנו נורא נחמד לארח אותך, עכשיו לך הביתה.

חנה דשבסקי: זה בדיוק מה שקורה יום-יום.

אלי זרחין: את מבלבלת בין שני מושגים, "דור רביעי" ו"נלווה".

רן כהן: זה לא כל-כך מסובך.

רן כהן: רק אחד מהוריו של הילד עלה לארץ וההורה הזה נשוי לזכאי שבות.

רן כהן: נניח שהאבא לא שלו, רק האמא שלו.

רן כהן: אם האמא לא יהודייה והיא באה עם הילד שלה - - -

ענת פישר-צין: אם היא עוברת כאן הליך, הילד עובר את ההליך איתה.

רן כהן: אבל הוא לא מקבל תעודת זהות.

דניאלה במברגר-אנוש: זה הליך מדורג שנמשך זמן רב ואז הוא מגיע לגיל 18.

ענת פישר-צין: זה לא ניתן על המקום.

ענת פישר-צין: לא מקבלים אזרחות מייד עם הנחיתה בארץ.

ענת פישר-צין: יש הליך כלשהו.

רן כהן: אבל אם אמא שלו קיבלה, איך אפשר להגיד לאמא להתנתק מהילד שלה?

ענת פישר-צין: הילד מקבל את מעמד ההורה.

ענת פישר-צין: ההורה עובר כאן הליך.

ענת פישר-צין: גם ההורה וגם הילד, שניהם עוברים כאן הליך.

רן כהן: הילד לא מקבל, זו הבעיה.

ענת פישר-צין: לעניין החלטת הממשלה שהתקבלה לאחרונה, הנושא נדון עדיין בבג"ץ.

ענת פישר-צין: בשבוע האחרון, מאז ניתן צו הביניים, שמתנה את זה בהגשת בקשה, התחילה התעוררות.

ענת פישר-צין: עד כה הוגשו כ-200 בקשות.

ענת פישר-צין: דיברתי עם הלשכה ונאמר לי שבשבוע האחרון היתה התעוררות גדולה ואנשים החלו להגיע ולקחת טפסים עם הוראות כיצד למלא בקשות.

ענת פישר-צין: אמרו לי שמדובר על עשרות אנשים ואכן מתחילים להרגיש תזוזה כלשהי.

ענת פישר-צין: יצאה הנחיה מטעם משרד הפנים, שאנחנו עומדים בה, שמי שמגיש בקשה, בין אם עומד בקריטריונים של החלטת הממשלה ובין אם לא עומד בהם, לא יורחק מישראל עד שלא יקבל תשובה עניינית לבקשה שלו, וגם אז יתנו זמן מסוים להתארגנות, יאפשרו להיכנס להליך ערעור.

ענת פישר-צין: כל הדברים האלה נמצאים בהליכי הסדרה.

ענת פישר-צין: אבל חד-משמעית, מי שנעצר ורואים שהגיש בקשה – דנים בבקשה והוא מקבל תשובה לגופה, גם אם לא עומד בקריטריונים.

אמי סער: גם אם ילדו בן שנתיים עדיין?

ענת פישר-צין: גם אם הילד בן שנתיים.

ענת פישר-צין: מי שהגיש בקשה ידונו בבקשתו.

אמי סער: זה מסביר את העלייה במספר הפניות.

רן כהן: זה נוהל חדש?

ענת פישר-צין: לא.

ענת פישר-צין: זה היה מהיום הראשון, בהנחיה של שר הפנים.

דניאלה במברגר-אנוש: שני שרי הפנים האחרונים, גם חבר הכנסת פינס-פז וגם חבר הכנסת פורז, ברגע שסיימו תפקידם ביקשו להגמיש את התנאים לעניין הזה.

רן כהן: כל החוכמה לא לעשות ברגע האחרון, אלא ברגע הראשון כשנכנסים לתפקיד.

ענת פישר-צין: חשוב לי להדגיש, בשלב זה אנחנו לא עוצרים קטינים שידוע לנו שהם קטינים.

עודד פלר: אלא אם הם נטושים.

ענת פישר-צין: בשלב זה לא עוצרים קטינים.

אמי סער: ב"צוחר" יש כעת 13 קטינים ועוד 4 קטינות.

ענת פישר-צין: לא הוכח שהם קטינים.

ענת פישר-צין: יש שם כמה אנשים שנעצרו בפעם השנייה, כאשר בפעם הראשונה שנעצרו היו עדיין קטינים.

ענת פישר-צין: אנחנו עובדים עכשיו על הכרזה על מתקן משמורת לקטינים ולמשפחות, בו יהיו נציגי משרד הבריאות ומשרד הרווחה, כל הדברים שדיברו עליהם כאן.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: מר אלי זרחין, מנכ"ל האגודה הישראלית למען ילדים עולים, בבקשה, אולי תוכל למסור לנו איך זה נראה מנקודת הראות שאתה מכיר.

אלי זרחין: האגודה הישראלית למען ילדים עולים היא גוף מתנדבים.

אלי זרחין: אין לנו כסף לבג"ץ.

אלי זרחין: גופים גדולים שמגישים עתירות לבג"ץ לא משתפים אתנו פעולה, בשל סיבות פוליטיות, ולכן הדרך היחידה שלנו לפעול היא להעלות נושאים בכל במה ציבורית אפשרית.

אלי זרחין: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להדגיש ארבעה נושאים.

אלי זרחין: יש קבוצת ילדים גדולה – משרד הפנים טוען 83,000 והמועצה הישראלית לשלום הילד והמשרד לקליטת העלייה, שיש להם כנראה נתונים מעודכנים יותר, מדברים על 93,000 – שבניגוד למה שאמרה נציגת משרד הפנים, נמצאים בקבוצה אחרת.

אלי זרחין: אלה ילדים שהגיעו לארץ לא כזכאי חוק השבות אלא כילדים מנישואים קודמים לבני זוגם של זכאי חוק השבות, נכדים לסבים וסבתות שהם עצמם בני זוג ליהודים.

אלי זרחין: מדינת ישראל מאפשרת להם להיכנס לכאן על-פי חוק הכניסה מסיבות הומניטריות, אולם מסרבת לרשום אותם במשרד הפנים כדי לא להתחיל בספירת הזמן.

רן כהן: כאשר הם מגיעים לגיל גיוס האם מגייסים אותם?

אלי זרחין: הצלחנו במקרים בודדים בשקט להפעיל ילדים כאלה, שיש להם מוטיבציה גבוהה לגיוס, כמתנדבים בצה"ל.

אלי זרחין: צה"ל לא רשאי לקבל אותם כי אין להם מספר.

רן כהן: אבל צה"ל כן רשאי לגייס תושב.

אלי זרחין: הם לא תושבים.

אלי זרחין: קבוצה שנייה, של כ-30,000 איש, הם דור רביעי ליהודים.

אלי זרחין: כאשר אבא הוא נכד ליהודי חוק השבות חל עליו.

אלי זרחין: החוק אומר: יעלו ארצה נכדים ובני משפחותיהם.

אלי זרחין: בני משפחותיהם הם לא זכאי חוק השבות, הם דור רביעי.

אלי זרחין: מרגע שהילדים האלה מגיעים לארץ הם מקבלים מעמד תושב ארעי.

אלי זרחין: המשטרה אוהבת מאוד לפתוח תיקים לעולים, סתם תיק שלא מגיע לבית-משפט.

אלי זרחין: יש לנו בעיה עם זה.

אלי זרחין: אצלם זה נקרא "חשיפה", לפתוח יותר ויותר תיקים לנוער.

אלי זרחין: אמנם זה לא נושא הדיון, אבל נתקלנו במקרים שפותחים לנער תיק בחשד לגניבה.

אלי זרחין: לא הוכח שהוא אשם, זה לא מגיע לבית-המשפט, אבל כאשר נפתח לו תיק הוא לא יכול לקבל מעמד של תושב קבע ואז מגורש מן הארץ.

אלי זרחין: נתקלנו בעשרות מקרים כאלה של נערים מהקבוצה הראשונה.

אלי זרחין: כאשר נער מהקבוצה השנייה מתגייס לצבא כתושב הוא מקבל אזרחות בלי כל בעיה.

אלי זרחין: הבעיה היחידה כאן, שמגיל 18 כדי לקבל אזרחות עדיין דורשים ממנו ביטול האזרחות הקודמת, כפי שאמר עו"ד עודד פלר, למרות שלשר הפנים יש סמכות להחליט שאין בכך צורך, ויש החלטת ועדת שרים לענייני חקיקה לא לדרוש את זה.

אלי זרחין: בקבוצה הראשונה, ילד גדל בארץ מגיל 4, הולך לבית-ספר, גדל במשפחה של עולים.

אלי זרחין: באמריקה משתמשים במושג "המעגל השלישי של העם היהודי".

אלי זרחין: הם המעגל השלישי של העם היהודי – ילד כזה גר במשפחה יהודית, חוגג חגים יהודיים.

אלי זרחין: הוא לא יהודי, אבל אי אפשר להגיד שהיהדות זרה לו.

אלי זרחין: הוא גר בישראל וחוגג את החגים.

אלי זרחין: במקרים רבים משטרת ההגירה מגיע אליהם בגיל 18 ואומרת: יש צו גירוש נגדכם, אתם כבר לא קטינים, אמא לא צריכה לטפל בכם.

אלי זרחין: לאן לגרש אותם?

אלי זרחין: אין להם שם אף אחד אחר.

רן כהן: במקום להזמין אותם לשרת בצבא מגרשים אותם.

אלי זרחין: הם רוצים, מתחננים לשרת בצבא.

אלי זרחין: הנושא השני, אמר ראש הממשלה, ואני מצטט אותו: "זה פשוט דבר שלא יכול להיות, הממשלה צריכה לפתור את זה".

אלי זרחין: בשל סיבות פוליטיות והתערבות המפלגות האורתודוקסיות בעיקר, בינתיים הטיפול בנושא הזה נדחה.

אלי זרחין: אבל, אדוני היושב-ראש, וזה מידע חסוי ותחליטו אם אתם רוצים אחר-כך לפרסם אותו, מדינת ישראל ב-15 השנים האחרונות מפעילה תוכנית שנקראת "גשר" על-ידי לשכת ראש הממשלה.

אלי זרחין: משרד ראש הממשלה, בשל סיבות פוליטיות שלו, מביא מברית-המועצות לשעבר ילדים לא יהודים שנשארים כאן ללא מעמד בפנימיות חרדיות ולא עוברים גיור.

אלי זרחין: בגיל 18 כולם מקבלים אזרחות ישראלית, תעודת זהות.

אלי זרחין: זה נעשה בשקט, בלי שום התערבות של משרד הפנים.

אלי זרחין: כלומר, יש פתרונות.

אלי זרחין: אתם יודעים מה, אל תתנו להם לבוא לישראל, שהאמא תחשוב אם היא רוצה לבוא לישראל או לא, אבל אנחנו נותנים לה לבוא לישראל ומגדלים את הילדים כחלק מן החברה כאן.

רן כהן: היא באה משום שהיא נשואה לאדם שזכאי לעלות לישראל ורוצה לחיות עם בעלה בישראל.

אלי זרחין: ומדינת ישראל החליטה שהיא רשאית לבוא לכאן ביחד עם הבן שלה מנישואיה הקודמים.

רן כהן: אם יש לה ילד מנישואים קודמים, שתביא אותו איתם.

רן כהן: למה למנוע את זה?

רן כהן: זה פגיעה בביטחון המדינה?

אלי זרחין: נושא הילדים ללא מעמד במשפחות עולים עלה לדיון בשל יוזמת הוועדה הנכבדה הזאת, בראשות חבר הכנסת הרב מלכיאור, עוד טרם נכנסת לתפקיד.

אלי זרחין: בשל סיבות ארגוניות יושב-ראש הכנסת חייב אותו לדון ביחד עם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אלי זרחין: לא סתם אנחנו מבחינים בין הקבוצה הזאת ובין שאר הקבוצות, כי מדובר בילדים שהגיעו לישראל כחוק – הקבוצה היחידה – מדינת ישראל החליטה שהם רשאים להגיע לישראל.

אלי זרחין: הם לא נולדו כאן למישהו שנכנס לא כחוק, ההורים שלהם אינם עבריינים ומדינת ישראל ידעה מראש שהם זכאים לבוא לכאן.

אלי זרחין: אני יודע שהעמדה שלנו שונה מזו של ארגונים אחרים, ולא אכנס לסיבות לחוסר שיתוף הפעולה אתנו.

אלי זרחין: מדינת ישראל החליטה מכוח סמכותה לאפשר לאותם ילדים לבוא לישראל.

אלי זרחין: אנחנו טוענים שמדינת ישראל צריכה לקחת אחריות מלאה על אותם ילדים ולתת להם ביטוח חינוך וביטוח בריאות.

אלי זרחין: אם ילד גדל בישראל במשך 14-16 שנים מגיע לו לקבל מעמד.

אלי זרחין: אנחנו לא אומרים אזרחות, אבל מעמד בוודאי צריך לתת לו.

אלי זרחין: הם רוצים להתגייס לצבא וחלקם מתנדבים לצבא בשקט.

אלי זרחין: הצבא מוכן לקבל אותם בתנאים מסוימים על סמך תעודת הזהות של אחד מההורים שלהם או אפילו על סמך חצי אח שלהם.

אלי זרחין: יש להם חצי אחים ואחיות שגדלים בארץ, שנולדו כאן בארץ לאותה אמא, מהאבא היהודי.

אלי זרחין: מכיוון שהם נולדו לאבא אחר הם לא יכולים.

רן כהן: זאת גם הפליה בין אחים באותו בית, ממש מחריד.

רן כהן: גם כך אותם ילדים בוודאי מרגישים לא מי יודע מה כי אבא שלהם לא כאן או אמא שלהם לא כאן.

אלי זרחין: בקו המידע שלנו, שפועל ב-6 שפות, אנחנו מקבלים עד 4,000 פניות בחודש, כשליש מהן בנושא זה.

אלי זרחין: רוב המתנדבים שהגיעו אלינו הם צברים, שחשים שזאת האחריות שלנו כחברה, לא בעיה של העולים אלא של החברה הישראלית.

אלי זרחין: כפי שאמרה גברת חנה דשבסקי, הזכויות ניתנות רק בתיאוריה.

אלי זרחין: ילד בא לבית-ספר ובית-הספר יכול לקבל אותו.

אלי זרחין: אבל אם בית-הספר לא רוצה?

אלי זרחין: אם מנהל בית-הספר אומר שהוא לא רוצה אין דרך לחייב אותו.

רן כהן: שרת החינוך לא יכולה לחייב?

אלי זרחין: לא.

אלי זרחין: אם בית-הספר מקבל אותו שרת החינוך מבטיחה לו שכר לימוד, אבל אם בית-ספר מחליט לא לקבלו הוא ניגש לעירייה – אבל מה הוא קשור לעירייה?

אלי זרחין: הוא לא רשום בעירייה.

אלי זרחין: נציגי המשטרה יושבים כאן.

אלי זרחין: נתקלנו במקרים, למרות שהמשטרה אמרה פעם שזה לא יקרה, שהילדים האלה היו קורבנות לאלימות קשה מאוד בבתי-הספר ולשוד.

אלי זרחין: הם לא יכולים להגיש תלונה במשטרה.

אלי זרחין: המשטרה לא מוכנה לחקור אותם כי אין להם מספר זהות שניתן לכתוב בתלונה.

רן כהן: סגן ניצב נחמני תיכף תשיב על העניין הזה.

רן כהן: אני מבקש לקבל ממנה פרטים ואחר-כך מגברת מרים פבר ונסכם את הישיבה הדואבת הזאת.

רן כהן: היום לא נספיק לקיים דיון בנושא השני ונדחה אותו לישיבה אחרת.

אורנה נחמני-ארזי: אוכל להגיד משהו קצר על הנושא השני כי אולי זה יסגור אותו כבר.

אורנה נחמני-ארזי: לגבי קורבנות אלימות, קשה לי להאמין שלא מקבלים תלונות רק כי אין להם מספר זיהוי.

אורנה נחמני-ארזי: לצורך זה יש מספרים פיקטיביים גם במשטרה.

אורנה נחמני-ארזי: כלומר, אם צריך לקבל תלונה מקבלים אותה.

אורנה נחמני-ארזי: אני לא עוסקת בזה, אבל קשה לי להאמין שכך קורה.

אלי זרחין: הגיעו אלינו תלונות.

רן כהן: צריך לברר את זה עם המפכ"ל.

אורנה נחמני-ארזי: אפשר לברר את זה, אולי לא אצל המפכ"ל אלא אצל ראש אח"מ במשטרה, הוא בוודאי יודע נתונים ויכול להביא נתונים לוועדה.

רן כהן: אנחנו נפנה אל המפכ"ל ונברר האם לא מסכימים לקבל תלונות מילדים שאין להם מעמד.

אורנה נחמני-ארזי: דיברו כאן על ילדים נטושים.

אורנה נחמני-ארזי: "ילדים נטושים" נשמע נורא, כי זה גם "ילדים" וגם "נטושים".

אורנה נחמני-ארזי: אנחנו מדברים על צעירים בגיל העשרה המאוחר, רובם לא נראים קטינים אולם טוענים לקטינוּת.

אורנה נחמני-ארזי: הם עובדים בארץ, מתקיימים בארץ, חיים בארץ, יש להם חברים בארץ, נמצאים במסגרת קהילתית כלשהי.

אורנה נחמני-ארזי: לא מדובר באנשים שמשרד הרווחה מגדיר נזקקים, כאלה שננטשו ואין להם לאן ללכת ומסתובבים חסרי מעש.

אורנה נחמני-ארזי: אם הנערים האלה נעצרים זה בדרך כלל כי אין להם תיעוד ולא יודעים אל נכון בני כמה הם.

אורנה נחמני-ארזי: הם נעצרים עד לבירור ואם מתברר שהם קטינים – ולא בטוח שגם זה נכון, כי בדרך כלל אין קשר טוב עם השגרירויות, הקונסוליות והנציגויות –הם משתחררים על-פי החלטה פנימית שלנו, שהובאה לבית-המשפט ואושרה על-ידי בית-המשפט עד שיוכרז מקום משמורת לקטינים.

אורנה נחמני-ארזי: כאשר יוכרז מקום משמורת לקטינים אין בחוק שום איסור להחזיק אותם במשמורת.

אורנה נחמני-ארזי: לעניין ההרחקה שלהם למדינות מוצאם כשאין מי שיקבל אותם – בג"ץ ידון בשאלה מה חבות המדינה לדאוג שמישהו יקבל אותם ועד היכן מגעת אחריותה.

אורנה נחמני-ארזי: כאשר בג"ץ יחליט אני מניחה שכולנו נתיישר על-פי הקו הזה, וגם שירותי הרווחה יתיישרו בדרך כזאת או אחרת.

אורנה נחמני-ארזי: זה שיש 480 שוטרים והם לא עוסקים ברווחה, זה לא תפקידם.

רן כהן: האם נכון שאתם מרחיקים ילדים או נערים כאלה לארצות מוצאם גם מבלי שהמדינה מקבלת אותם?

אורנה נחמני-ארזי: מתאמים את ההרחקה, מוציאים להם תעודות מעבר, מתאמים עם השגרירות, מעבירים את כל הפרטים שלהם.

אמי סער: מי מחכה להם במדינה?

אורנה נחמני-ארזי: אנחנו לא יודעים מי מחכה להם שם.

אורנה נחמני-ארזי: מי מחכה להם כאן?

רן כהן: אני רוצה לוודא רק דבר אחד.

רן כהן: אם מחזירים נער כזה לגאנה למשל, השאלה אם שגרירות גאנה בישראל יודעת על כך.

רן כהן: כיצד מדינת גאנה דואגת לילד זה בעיה של הגאנאים, לא שלנו.

מיכל פינצ'וק: בעיקר בעיה של הילד.

אורנה נחמני-ארזי: אני מזכירה שלא מדובר בילד בגיל רך, אלא בקטינים בני עשרה.

אורנה נחמני-ארזי: לגבי ילדי מהגרי עבודה ומה שעומד להיות נדון בבג"ץ, וההיערכות של מינהלת ההגירה –עוד לא גובשה מדיניות מלאה.

אורנה נחמני-ארזי: אנחנו בקשר עם כל משרדי הממשלה הנוגעים בדבר.

אורנה נחמני-ארזי: אם תיעשה כאן עבודה ויחליטו בסופו של דבר ללכת להליך של מעצר משפחות מהגרי עבודה שאינן עומדות בקריטריונים, אחרי שהכול ייגמר וככלות הכול נהיה ערוכים בצורה הכי טובה שיכולה להיות, כי אנחנו מודעים לכל הצרכים של משפחות כאלה.

אורנה נחמני-ארזי: כרגע אין מדיניות, לא הוחלט על מקום משמורת ספציפי.

אורנה נחמני-ארזי: אנחנו ממש בשלבים הראשונים של גיבוש העניין הזה.

רן כהן: אני מבקש שכאשר תיקבע מדיניות ויהיו לכם כללים תודיעו לנו על כך, או לוועדה לעובדים זרים.

רן כהן: אציע לחבר הכנסת דני יתום, שבהזדמנות הזאת יזמין אתכם להציג כאן את התוכנית, לפני שמתחילים ליישם אותה.

אורנה נחמני-ארזי: אין בעיה, בוודאי.

אורנה נחמני-ארזי: אנחנו צריכים במילא לקבל אישור של ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

אורנה נחמני-ארזי: זה לא יהיה חסוי וכולם יידעו על כך.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: גברת מרים פבר בבקשה.

מרים פבר: אני רוצה לדבר על סוגי הילדים הננטשים שאנחנו עוסקים בהם לא מעט, שאנחנו מגישים להם טיפול, ואיך אנחנו מגישים טיפול – מה ניסינו לעשות ומה נראה לנו שאנחנו לא יכולים לעשות.

מרים פבר: קודם כול, ילדים ננטשים בארץ בכל מיני גילאים, בכל מיני נסיבות.

מרים פבר: אם זה ילדים שיש להוריהם או להם זכות שיבה וההורים עזבו אותם בארץ והלכו, הם מקבלים את כל מה שמקבל ילד ישראלי, את השירותים המלאים – יהיו בפנימיות, במשפחות אומנה, מנסים לאתר את ההורים, מנסים לחבר את המשפחה.

מרים פבר: אבל על כך אין כל שאלה.

מרים פבר: אחת ההתלבטויות היא האם להחזיר אותם להורה שאולי לא מסוגל לטפל בהם או שמדינת ישראל תדאג להם.

מרים פבר: יש ילדים שאין להוריהם זכויות ואין להם זכויות, וההורים הגיעו ארצה, נטשו אותם ונעלמו.

מרים פבר: לעתים יש תיירים שקורה להם אסון כאן ונשאר ילד.

מרים פבר: לאחרונה היה מקרה של ילד בן 8 שאימו התיירת לא יהודייה, ללא זכויות, שנעלה אותו בהוסטל.

מרים פבר: לאחר 30 שעות גילה ההוסטל שילד בן 8 נעול שם בלי אוכל, בלי כלום.

מרים פבר: מייד לקחנו את הילד למתקן הכי יקר שלנו להגנה, למרכז חירום, והוא שהה שם.

מרים פבר: לקחנו את האם לאבחון פסיכיאטרי, עשו המון עבודה מסביב, איתרו את הסבתא בארץ המוצא, היו בקשר עם השגרירות והקונסוליה.

מרים פבר: להיפך, השגרירות עוד איימה עלינו בתקרית דיפלומטית אם לא נחזיר מייד את הילד.

מרים פבר: אמרנו: לאמא יש זכויות להופיע בפני בית-משפט ולטעון טענותיה, אי אפשר להחזיר את הילד סתם כך.

מרים פבר: כאשר איימו בתקרית דיפלומטית אמרתי: בסדר, ניקח את הילד לטריטוריה של השגרירות, הוא יהיה בטריטוריה שלכם ואין בעיה.

מרים פבר: אז הם נעלמו והילד נשאר אצלנו.

מרים פבר: לאחר מכן הילד הוחזר בצורה מסודרת.

מרים פבר: בחלק מהמדינות יש ISS (International Social Services) ואנחנו מתקשרים איתם והם מארגנים קבלה של ילד כזה שננטש, זה פשוט.

מרים פבר: בדרך כלל לארצות המפותחות יותר יש ISS.

מרים פבר: במדינות אחרות אנחנו מנסים לפעול דרך השגרירות שלנו שם ודרך השגרירות שלהם כאן, מנסים לוודא שכאשר הילד יחזור לשם יהיה מי שיקבל אותו.

מרים פבר: פה ושם אפילו נסע מישהו מהשגרירות או משירותי הרווחה ללוות ילד.

מרים פבר: למשל במקרה שתיארתי, כשהיתה סכנה שיקרה דבר מה עם האמא הזאת מישהו משירותי הרווחה נסע, על חשבון שירותי הרווחה, כדי להבטיח שיגיע לידיים ראויות.

מרים פבר: כך שיש פרקטיקה לטיפול בילדים ננטשים, עם זכויות ובלי זכויות.

מרים פבר: ילדים בלי זכויות נמצאים כאן לפעמים שנים באומנה עד שמלבנים ומבררים את העניין.

מרים פבר: היתה פנייה על נערות שנאסרו במתקן "צוחר" אך הסיפור עדיין לא ברור.

מרים פבר: לפני שנה ורבע, על-פי בקשה, שלחתי פקידות סעד בכירות לשוחח עם שתיים מן הנערות האלה.

מרים פבר: יש לי כאן את הדוח.

מרים פבר: אני לא יכולה לתת אותו לוועדה כי יש בו שמות ופרטים.

מרים פבר: אני יכולה לקרוא לכם את הסיכום של פקידות הסעד: "כפקידות סעד לחוק נוער תפקידנו לתת הגנה לקטינים, להמליץ על דרכי טיפול אופטימליות עבורם.

מרים פבר: במקרה זה נבצר מאתנו לעשות זאת בגלל היותן של הקטינות עובדות זרות שאינן תושבות ישראל, ומכיוון שאין באפשרותנו לאמת את הפרטים שניתנו לנו".

מרים פבר: לנערות האלה לא היה עניין לתת פרטים מדויקים.

מרים פבר: אנשי משטרת ההגירה אמרו: אולי אם אתם תדברו איתן יגידו לכם את האמת, כי להם לא אמרו אמת.

מרים פבר: גם לנו לא היה להן עניין לומר אמת, מכיוון שרצו להישאר כאן.

מרים פבר: זה לא אסון שמישהו ננטש כאן.

מרים פבר: חלקן גנבו את הגבול כדי להגיע לארץ ולעבוד כאן.

מרים פבר: אז בואו לא נשלה עצמנו שזה מקרה של פטירת הורה וילדות שנשארו כאן לבדן.

אמי סער: אלה נערות שבאו לכאן לעבוד בניקיון.

מרים פבר: הן באו לעבוד כאן, או כדי לפרנס את משפחותיהן שם או כדי לפרנס את עצמן, כי כאן אפשר לעבוד.

מרים פבר: השאלה מה לעשות איתן.

מרים פבר: אם מדינת ישראל תחליט להשאיר כל קטין שהגיע בלי הוריו והחליט לעבוד כאן בארץ, גם ללא כל זכויות, אבקש ממדינת ישראל להחליט דבר נוסף.

מרים פבר: קטינים בני 15 ישראלים שרוצים לחיות ללא הורים לבד בחדר שכור ולעבוד – זה לא כל-כך מקובל.

מרים פבר: אנחנו ניכנס ונבחן וננסה לחבר אותם למשפחה, שלא יהיו בודדים ולא יהיו לבד, ונגיד: אולי עדיף שיגדלו ב"בן שמן" או ב"הדסים".

מרים פבר: אבל הנערות האלה לא באו ארצה כדי לגדול ב"בן שמן" או ב"הדסים", אלא כדי לעבוד.

מרים פבר: המדינה צריכה להחליט האם הילדים הללו יהיו אוכלוסייה סוג ב' שמותר לה מה שאסור לילדי ישראל.

מרים פבר: לכן צריכה להתקבל החלטה שעל פקידי הסעד להיכנס ולבחון ולהחליט, כי הן מסכנות?

מרים פבר: בדוח לבית-המשפט שכולם מנופפים בו כתוב: "התרשמתי מנערה מסוגרת המרגישה שנשארה לבד בעולם ופוחדת מהעתיד".

מרים פבר: מי מאתנו במצב כזה לא היה מרגיש כך?

מיכל פינצ'וק: זה מקרה ספציפי.

מרים פבר: אני מדברת על קבוצה מסוימת.

מיכל פינצ'וק: את מדברת על נערות שהגיעו לכאן כדי לעבוד.

מרים פבר: היו גם מקרים שבאו עם ההורים וההורים עזבו, גם זה קרה.

מרים פבר: לגבי כל ילד כזה מייד מערבים את השגרירות של ארץ המוצא.

מרים פבר: יש לנו בעיה, שלעתים השגרירות לא מעוניינת להחזיר אותם, לא מעוניינת להגיד: נמצא להם פתרון בארץ שלנו ונדאג להם, כמו שכל מדינה אחרת היתה עושה, כמו שעושות מדינות אחרות במערב.

מרים פבר: הם לא מעוניינים, וגם לא מעוניינים למסור מידע נכון, כך שלאף אחד מאתנו אין מידע נכון, לא מהנערות ולא מהשגרירות.

אמי סער: האם לדעתך הנערות הגיעו לכאן מתוך רצון לעבוד?

אמי סער: אם מדינת ישראל היתה מוכנה להכניס אותם לפנימייה עד גיל 18 הם לא היו מתנגדים.

מרים פבר: את רוצה שהמדינה תקים עכשיו מחלקה ב"הדסים" לצעירים הללו?

רן כהן: הייתי מודאג מאוד בתחילת הדיון גם בשל המספר הרב של ילדים חסרי מעמד, גם מהבעיה הרגשית והאנושית הקשה מאוד בהיות אדם חסר מעמד, וגם מסוגיית הילדים הנטושים.

רן כהן: אני חש כרגע, אולי אני טועה, שדווקא בנושא ילדים נטושים יש טיפול.

מיכל פינצ'וק: השאלה האם יש טיפול.

מיכל פינצ'וק: האם יש מנגנון כלשהו שבודק באופן קבוע את הילדים האלה?

מיכל פינצ'וק: אין.

מיכל פינצ'וק: זה הרושם שעשוי היה להתקבל, ולא כן.

רן כהן: אני מניח שילד נטוש שמופנה ללשכות הרווחה, מטופל.

מיכל פינצ'וק: מופנה על-ידי מי?

מיכל פינצ'וק: הרי הבעיה שאין מי שיפנה.

רן כהן: מופנה על-ידי שכנים, או מישהו שרואה אותם ברחוב.

מיכל פינצ'וק: אין שום מנגנון.

מיכל פינצ'וק: במקרה הספציפי הזה היתה התערבות של שירותי הרווחה בעקבות עתירה.

רן כהן: אי אפשר שמשרד הרווחה ישלח שליחים לכל השכונות בישראל ויחפש ילדים נטושים.

מיכל פינצ'וק: הבעיה היא היעדר מנגנון.

מיכל פינצ'וק: היא תיארה כאן מקרה, אבל לא דיברה על מציאת ילדים בצורה אקראית.

רן כהן: אם אני מבין נכון, כל ילד נטוש שמישהו מזעיק את לשכות הרווחה בגינו, מקבל טיפול.

רן כהן: הבעיה היא דווקא ילדים שאינם מוגדרים כנטושים.

רן כהן: אם יש כאלה עשרות אלפים בארץ, או יותר, זאת סיבה אמיתית לדאגה בוועדה הזאת.

רינה יצחקי: זכויות הילדים קיבלו את הכלי המופלא שנקרא אמנת זכויות הילד, ומדינת ישראל אישררה אותה ומחויבת לה, לפחות ברוח, כי זה עוד לא חוק מדינה.

רינה יצחקי: הרעיון של האמנה, שזכויות ילדים, על אף שנובעות מזכויות האדם ונגזרות מהן, שונות, כי לילדים יש צרכים אחרים, במיוחד בכל הקשור להגנה עליהם בגיל שהם תלויים בחברה.

רינה יצחקי: לכן לדעתי כל מה ששמענו, בלי להיכנס לפרטים של קבוצה ספציפית כזאת או אחרת – חבר הכנסת רן כהן אמר שהלב דואב, לדעתי זה מזעזע.

רינה יצחקי: מר עודד פלר שאל קודם: למה מדברים על ההורים?

רינה יצחקי: הילדים הם נושאי זכויות.

רינה יצחקי: זה הרעיון העיקרי, שילד הוא ילד הוא ילד והוא צריך לקבל זכויות בלי קשר למעמד ההורים שלו.

רינה יצחקי: אלה דברים שעלינו לזכור כנקודת מוצא בכל הדיונים הללו.

רן כהן: נכון מאוד.

רן כהן: אני מודה לך.

רן כהן: אני מבקש לסכם את הדיון.

רן כהן: אני חייב לומר, שבמידה רבה מאוד אני בהלם מהיקף התופעה.

רן כהן: העובדה שבמדינת ישראל קודם כול לא יודעים בכלל כמה ואיפה נמצאים כל הילדים הללו חסרי המעמד, מזעזעת.

רן כהן: כיושב-ראש הוועדה לזכויות הילד אני מתכוון לפנות לראש הממשלה, גם כראש ממשלה וגם כשר הפנים, ולתבוע שמשרד הפנים יעשה חקירה ובדיקה מפורטת על הימצאות ילדים חסרי מעמד בישראל, על הזהויות השונות שלהם.

רינה יצחקי: משרד הפנים יחקור את עצמו?

רינה יצחקי: זה קצת בעייתי.

רן כהן: שיחקור את עצמו.

רן כהן: אני דורש מראש הממשלה לחקור את הנושא הזה.

רן כהן: לא יתכן שבמדינת ישראל יסתובבו עשרות אלפים, ואולי יותר מזה, ילדים חסרי מעמד.

רן כהן: זה זועק לשמים.

רן כהן: זה אנטי אנושי, אנטי יהודי, אנטי ציוני, מכל בחינה שאוכל להגדיר.

רן כהן: דבר שני, על משרד הפנים לגבש כללים גמישים יותר להענקת מעמד לילדים הללו, תעודת זהות ותושבות, על-פי העניין, ובלבד שלילד תהיה זהות ויהיה מעמד.

רן כהן: אני דורש שלכל ילד בישראל יהיה מעמד.

רן כהן: לא יהיה בישראל ילד ללא מעמד, כי בעיני זה בלתי מוסרי ובלתי אנושי.

רן כהן: דבר שלישי, צריך להסדיר את סוגיית ילדי מהגרי עבודה.

רן כהן: זאת סוגייה שקל לפתור.

רן כהן: מדובר ב-1,300 ילדים לכל היותר.

רן כהן: צריך למצוא פתרון לעניין הזה, כדי שלכל ילד של מהגרי עבודה יהיה פתרון הולם, שיוכל לחיות בחברה ולגדול בתוכה לבטח.

רן כהן: בעניין הזה הפתרון לא צריך להיות מסובך, לא בשמים.

רן כהן: כל ילד כזה הוא אכן עולם ומלואו.

רן כהן: זכות הילדים לגדול באופן תקין על-פי אמנת ז'נבה ואמנת זכויות הילד.

רן כהן: אלה הסיכומים העיקריים של הישיבה הזאת.

רן כהן: אני מקווה שתהיה היענות.

רן כהן: אני לא יודע מה יהיה עכשיו, כאשר הממשלה בהתפרקות וכל המערכת הפוליטית כמרקחה, ובכל זאת הוא עדיין ראש הממשלה וגם רוצה מאוד ומקווה להיות ראש הממשלה הבאה, אז טוב שהוא גם שר הפנים בהקשר הזה.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: אני מבקש להוסיף לפרוטוקול את מסקנות הוועדה לזכויות הילד בנושא תקיפות מיניות נגד קטינים ובנושא נשירת ילדים ערבים ממערכת החינוך, שיופיעו בנספח.