ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 515, 2005-12-05 10:45

אברהם פורז: בוקר טוב.

אברהם פורז: אנחנו מחדשים את הישיבה - הפעם על סדר-יומנו הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (בידוד בעלי חיים), של חבר הכנסת יוסי שריד.

אברהם פורז: אדוני המציע, בבקשה.

אברהם פורז: יוסי שריד: הצעת החוק הזאת עברה במליאה - אינני זוכר אם עברה פה אחד או כמעט פה אחד.

אברהם פורז: מרב ישראלי: פה אחד - 24 בעד, בתמיכת ממשלה.

אברהם פורז: יוסי שריד: זה עבר פה אחד, ואני מניח שאפשר לשער על-פי זה שזה רצונה של הכנסת.

אברהם פורז: הצעת החוק באה לומר שהסגר לכלב נושך לא יהיה מיום תחילת המעצר, אלא מיום אירוע הנשיכה - דבר שאפילו נראה הגיוני, כי מי יודע מתי מביאים אותו למעצר, וזה לא רלוונטי בכלל לענייננו.

אברהם פורז: אנשי מקצוע, שעל בסיס המלצתם הצעת החוק הזאת הוגשה על-ידי שישה חברי כנסת, טוענים שמה שנחשב ומה שצריך להיחשב זו התקופה מיום הנשיכה.

אברהם פורז: מכיוון שהסגר של בעלי חיים הוא עניין מצער ואפילו מכאיב - בוודאי בראש ובראשונה לבעל החיים, אבל גם לבעליו - חשבנו שמן הנכון לקצר את תקופת הסבל הזאת ככל שרק ניתן.

אברהם פורז: זו הצעת החוק וזה פשרה.

אברהם פורז: זה עבר בתמיכת ממשלה, נכון?

אברהם פורז: מרב ישראלי: כן.

אברהם פורז: האם יש מישהו שרוצה להתנגד?

אברהם פורז: ד"ר שדה, את מי אדוני מייצג?

אברהם פורז: ד"ר טומי שדה:

אברהם פורז: הסתדרות הרופאים הווטרינריים.

אברהם פורז: ד"ר עדן פוגל: חלק מהם.

אברהם פורז: יוסי שריד: אתה מבטא את השקפת ההסתדרות, או חלקה?

אברהם פורז: ד"ר טומי שדה:

אברהם פורז: סקציית הרופאים הווטרינריים הרשותית.

אברהם פורז: יוסי שריד:

ד"ר טומי שדה: הוא לא חבר בהסתדרות.

ד"ר טומי שדה: יוסי שריד: אלה עניינים פנימיים שלכם.

אברהם פורז: חבר הכנסת שריד, תן לו לומר את דבריו, אנחנו לא חייבים הרי להסכים, אבל לשמוע אותו אנחנו צריכים.

אברהם פורז: ד"ר טומי שדה: ולהקשיב גם.

אברהם פורז: ההצעה שלכם היא למעשה חזרה למה שהיה עד לפני 15-18 שנה, והתוצאות אז היו שאנשים לא הסגירו את כלביהם, אלא החביאו אותם, ובאו ביום העשירי ואמרו: הנה הכלב, עברו עשרה ימים מיום הנשיכה, שחררו אותו.

אברהם פורז: פרופ' שמשוני, שהיה אז מנהל השירותים הווטרינריים, יזם את השינוי - שאתם רוצים כעת לעשות לו רוורס - מאחר שהיו מצבים ש- 80% מהכלבים לא הוסגרו, אלא כפי שתיארתי הבעלים באו, אם בכלל טרחו, ביום העשירי ואמרו: תסתכלו על הכלב ושחררו אותו.

אברהם פורז: לעניין הזה יש השלכות חמורות מבחינת משרד הבריאות - משרד הבריאות ייצגו את עצמם, אם ימצאו לנכון - מבחינת חיסונים מיותרים לבני אדם נשוכים.

אברהם פורז: מבחינת העבודה של הרופא הווטרינר הרשותי, זה היה אבסורד טוטלי.

אברהם פורז: אפשר היה לבטל את ההסגר במתכונת הזאת - שאתם רוצים לחזור אליה.

אברהם פורז: האם השיטה הנכונה לא תהיה להטיל עונש על מי שלא מביא את הכלב בזמן?

אברהם פורז: הרי בשיטה שלך, אתה מחזיק את הכלב רק כדי כביכול לחנך את הבעלים.

אברהם פורז: זוהי פעולת עונשין, זו לא פעולה הכרחית.

אברהם פורז: ד"ר טומי שדה:

אברהם פורז: התיקון גרם לכך שאנשים - רובם - מסגירים היום את הכלב בזמן, אבל נכון - רציתי להתייחס לנקודה הזאת.

אברהם פורז: אני לא משפטן, אתם כן.

אברהם פורז: אם יש סיבה משפטית להחזיר את המצב לקדמותו - לפחות אי-אפשר להשאיר את זה כך, כי התנסינו בזה, כאמור.

אברהם פורז: אבל אם אנחנו נקבע שיש עונש על מי שלא מסגיר - אז תעניש את מי שלא מסגיר, אבל לא יכול להיות שאם הוא לא הסגיר בזמן - הנקמה היא על-ידי כך שהכלב יהיה זמן מיותר.

אברהם פורז: ד"ר טומי שדה: בזמנים ההם, שאתם רוצים לחזור אליהם - ניסינו במערכת המשפטית, העניין לא הרתיע, והיו סחבות אדמיניסטרטיביות בבתי-המשפט.

אברהם פורז: זה לא הרתיע.

אברהם פורז: אם הוועדה תחליט כן ללכת על מה שאתם רוצים ללכת - חייבים לאזן את זה עם שיניים מרתיעות - כספיות, מן הסתם.

אברהם פורז: איזה קנס קבוע היום על אי-הסגרה?

אברהם פורז: מרב ישראלי: היום, כל עבירה על הפקודה, "כל שאינו מקיים את הוראות הפקודה" - יש גם תקנות שמחייבות - "או כל תקנה, יהא צפוי בצאתו חייב בדינו לעונש מאסר לתקופה של לא יותר משישה חודשים או לקנס שלא יעלה על 100 לירות", אינני יודעת כמה זה היום.

אברהם פורז: אילנה מישר: בערך 13,000 שקל היום - שזה קנס מאוד נמוך.

אברהם פורז: יוסי שריד:

אברהם פורז: אילנה מישר: זה המקסימום שבית-משפט יכול לתת.

אברהם פורז: זה נמוך.

אברהם פורז: לא חייבים להטיל את המקסימום.

אברהם פורז: אני חושב שצריך להגדיל את הקנס כדי למנוע את התופעה שד"ר שדה מדבר עליה, אבל השיטה היא לא להעניש את הכלב.

אברהם פורז: הכלב לא אשם בכך שלא הסגירו אותו.

אברהם פורז: ד"ר טומי שדה: כן, אבל גם לא את הנשוך, שמקבל זריקות מיותרות.

אברהם פורז: ד"ר צחי נבו: יש גם אנשים שהם חולים, הם לא יכולים לקבל את הזריקות האלה, ומסכנים את החיים שלהם.

אברהם פורז: שלום.

אברהם פורז: אני ד"ר צחי נבו, מנהל אגודת צער בעלי חיים בישראל, אני גם וטרינר.

אברהם פורז: צער בעלי חיים בתל-אביב.

אברהם פורז: ד"ר צחי נבו: צער בעלי חיים בישראל.

אברהם פורז: בנוסף למה שד"ר שדה אמר, יש אנשים שהם חולים במחלות שלא מאפשרות להם להתחסן בחיסון נגד כלבת, והם ננשכים.

אברהם פורז: אני ראיתי מקרה כזה ברעננה.

אברהם פורז: כשנותנים את הפריבילגיה הזאת לבעלי כלבים לא אחראים, בעצם מסכנים את האנשים האלה על אחת כמה וכמה.

אברהם פורז: שנית, דיברנו כאן על סנקציות.

אברהם פורז: יש אנשים שגם סנקציה של 13,000 שקל לא תרתיע אותם.

אברהם פורז: הם קנאים, ואז הסנקציה שאולי צריכה להיות היא שאדם כזה שמסכן חיים במודע, ולא מסגיר את הכלב - צריך לבטל לו, ושזה יהיה בחוק, שיבוטל לו הרשיון להחזיק כלב, ואסור יהיה לו להחזיק כלב.

אברהם פורז: אני יודע שזה נשמע מוזר - אני מנהל צער בעלי חיים - אבל אנחנו רוצים איזשהו ממשק או איזושהי מערכת יחסים שבה גם לאנשים וגם לכלבים או לבעלי חיים, יהיה טוב לחיות ביחד.

אברהם פורז: אנחנו לא הולכים בשיטות האלה כי לא צריך היום רשיון להחזיק כלב.

אברהם פורז: הרשיון הוא טכני, הוא לא בודק כשירות.

אברהם פורז: זה לא כמו אימוץ ילדים.

אברהם פורז: ד"ר צחי נבו: הרשה לי לתקן את אדוני היושב-ראש.

אברהם פורז: לבעלים שמחזיקים כלב מסוג אמסטף - שלדעת רוב בעלי המקצוע, רוב הווטרינרים ורוב המאלפים, הוא לא מסוכן יותר מאשר כל כלב אחר - לוקחים את הכלב אם הוא רק לא מסרס אותו.

אברהם פורז: אתם צריכים לקבוע בחוק גם סנקציה על אדם שהוא בעמדה ציבורית - אני לא מדבר דווקא על עובד ציבור, אבל בעמדה ציבורית - שקורא ומסית לעבור על החוק ולא להסגיר את בעל החיים.

אברהם פורז: יש לי כאן דוגמאות של אנשים כאלה.

אברהם פורז: יוסי שריד: העמדה שאתם מציגים - ברור שהיא עמדה לגיטימית, אבל אני מאוד רגיש לכך שאנשים מציגים את עצמם באורח לא מדויק.

אברהם פורז: אתה אומר שאתה דובר מטעם צער בעלי חיים ישראל.

אברהם פורז: חיפה זה בישראל?

אברהם פורז: ד"ר צחי נבו: אדוני, אנחנו רשומים כך על-ידי רשם העמותות, אז אם אתה רוצה לדקדק בסמנטיקה - - -

אברהם פורז: חבר הכנסת שריד, זו האגודה של תל-אביב.

יוסי שריד: אני לא מדקדק בסמנטיקה.

יוסי שריד: להיפך.

יוסי שריד: אני מדקדק במציאות, לא בסמנטיקה.

יוסי שריד: אני קורא כאן חוות דעת של מנהל אגודת צער בעלי חיים חיפה - שהיא בישראל - והוא טוען שאין צורך מקצועי בבידוד של בעל חיים שנשך, מעבר לתקופה של עשרה ימים מיום הנשיכה.

יוסי שריד: ד"ר צחי נבו: אם אתה רוצה לשמוע, בתור וטרינר - יש באופן מקצועי בעלי חיים שנושכים, והם חולי כלבת, וממשיכים לחיות אחרי כן 14 יום.

יוסי שריד: ד"ר יהונתן ליטווין:

אברהם פורז: זאת הסקציה השנייה של הרופאים הווטרינריים.

אברהם פורז: ד"ר יהונתן ליטווין: כיום אחת, אין כבר שתיים.

אברהם פורז: אתם מהווים ארגון נפרד מהארגון שד"ר שדה מייצג?

אברהם פורז: ד"ר יהונתן ליטווין: לא.

אברהם פורז: הם רשותיים.

אברהם פורז: אנחנו חיות מחמד.

אברהם פורז: האם זה ארגון שונה?

אברהם פורז: ד"ר יהונתן ליטווין:

אברהם פורז: ואם יהיה להם שנה מאסר עונש על כך?

ד"ר יהונתן ליטווין: אני חושב שעונש שהוא בלתי פרופורציונאלי לא יוטל על-ידי בתי-המשפט, ואנחנו נעמוד במצב שבו לא יוסגרו הכלבים, ולכן זה לדעתי פתרון לא נכון.

אברהם פורז: למה שבית-משפט לא יטיל עונש אם אדם מסכן את בריאות הציבור?

אברהם פורז: זוהי עבירה חמורה מאוד.

ד"ר יהונתן ליטווין: כי שנינו חיים במדינת ישראל ויודעים שאדם יגיד: איחרתי בתשעה ימים בהסגרת הכלב.

אברהם פורז: הבינותי את העמדה.

יוסי שריד: אבל הטיעון הזה הוא נכון לגבי כל מי שעובר על החוק.

ד"ר יהונתן ליטווין: לכן אני מציע שהעונש יהיה על יום.

ד"ר יהונתן ליטווין: מה שאדם יעשה - הוא יחכה עד ליום התשיעי, יסגיר ליום אחד את הכלב, או לשעתיים.

ד"ר אמילה אניס: ד"ר אמיליה אניס, מנהלת המחלקה למחלות זיהומיות בשירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות.

אברהם פורז: כלבת היא בתחום שלך.

ד"ר אמיליה אניס: כלבת היא בתחום שלנו.

ד"ר אמיליה אניס: אני רוצה להצטרף לכל קודמיי ולומר שההצעה כפי שהיא היום, היא איננה מאוזנת מבחינת בריאות הציבור.

ד"ר אמיליה אניס: הכוונה היא לכך שהיום כשאדם בא להסגיר כלב - הוא יודע שלא משנה מתי הכלב יוסגר, הוא יישאר בהסגר עשרה ימים.

אברהם פורז: השאלה היא אחרת.

אברהם פורז: כשכלב נשך אדם, ואדם הולך ללשכת הבריאות המחוזית ומתלונן, איך הפרוצדורה שהכלב הולך להסגר?

אברהם פורז: מי נותן צו?

אברהם פורז: מישהו בא לבעל הכלב ואומר לו: תביא אותו להסגר?

ד"ר אמיליה אניס: הלשכה מודיעה לווטרינר הרשותי; הווטרינר הרשותי הוא זה שאחראי על אכיפת ההסגר.

ד"ר טומי שדה: חתום על-ידי הרופא המחוזי.

ד"ר אמיליה אניס: מרגע שאתה מקבל את הצו - תביא אותו.

ד"ר אמיליה אניס: ככל שהאיש מתמהמה יותר - הנזק שנגרם הולך ועולה.

יוסי שריד: בוועדת שרים לחקיקה אתם השמעתם את דעתכם?

אילנה מישר: כן.

אילנה מישר: השמענו, זה לא התקבל.

אברהם פורז: זה מסוג הדברים האבסורדיים שהממשלה תומכת בכנסת, ובאים כל הפקידים של הממשלה ואומרים שהשרים בעצם השתגעו.

אברהם פורז: ..

אברהם פורז: אבל ראינו דברים כאלה, אנחנו לא מופתעים.

בן דב: השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות לא מתנגדים להצעת החקיקה, אבל יש שתי נקודות שברצוני לציין.

בן דב: ראשית, כרגע ברוב המקומות בעולם מדובר אכן על עשרה ימים.

בן דב: ארגון ה- OIE - שהוא המקבילה הווטרינרית לארגון הבריאות הבין-לאומי - כבר כמה שנים מציין, כפי שד"ר נבו הזכיר קודם, שהיו מקרים של כלבים שהתחילו להפריש את הנגיף ברוק 14 ימים לפני תחילת הופעת הסימנים הקליניים.

ד"ר טומי שדה: שיקול דעתו של הרופא הווטרינר הרשותי.

קריאה: לא הבנתי את העמדה.

אברהם פורז: שתקופה של עשרה ימים היא לא תמיד מספיקה.

בן דב: אם תהיה איזושהי החלטה בין-לאומית שתקופת ההסגר תוארך מ-10 ימים מיום הנשיכה לעד 15 יום - אנחנו נבקש אותו דבר.

אברהם פורז: אני מניח שיש גם תמיד עניין של הסתברות.

אברהם פורז: כל אחד מאתנו שנכנס למכונית ונוסע - לוקח סיכון שהוא ייהרג בתאונת דרכים.

אברהם פורז: בכל זאת, אנחנו לא יושבים בבית כל הזמן עטופים בצמר-גפן, כי יש הסתברות.

אברהם פורז: אם ההסתברות היא שב-1 למיליון מקרים זה קורה, אזי לא עושים משהו בשביל 1 למיליון.

ד"ר צחי נבו: ובכל זאת מכריחים לחגור חגורת בטיחות, למרות שאתה פוגע רק בעצמך.

בן דב: לגבי חגורת הבטיחות כן קבעו, ופה אנחנו מדברים על עוד חמישה ימי הסגר כדי לחסוך חיים.

אברהם פורז: יש פרופורציה באמצעים.

יוסי שריד: אם תהיה החלטה בין-לאומית - בהחלט מן הראוי להקדיש לה תשומת-לב ועיון מחודש.

בן דב: נקודה שנייה שאני רוצה לציין - בהמשך לדבריו של ד"ר ליטווין - גם אנחנו חושבים שצריכה להיות ענישה מדורגת, והתחילה עבודה לגבי כמה דברי חקיקה שקשורים לשירותים הווטרינריים, לקבוע קנס מינהלי.

בן דב: במקרה של פקודת הכלבת - לקבוע קנס מינהלי לפי מספר ימים, שיהיה מדורג.

ניר וילנר: ניר וילנר, לשכה משפטית, משרד החקלאות.

ניר וילנר: אנחנו העברנו בקשה שהדיון הזה יעבור מהוועדה הזאת לוועדת הכלכלה.

ניר וילנר: זה הועבר אתמול, קיבלנו את זה רק ביום חמישי - כמו שכל שאר ענייני הכלבת ושאר ענייני בעלי חיים, למעט צער בעלי חיים, נדונים בוועדת הכלכלה.

אברהם פורז: נכון לרגע זה, זה באופן תקנוני אצלנו?

אברהם פורז: מרב ישראלי:

ניר וילנר: שנית, אנחנו כמובן לא התנגדנו להצעת החוק בוועדת שרים.

ניר וילנר: מה שכן אנחנו מציעים על מנת שהאכיפה תהיה יותר אפקטיבית - לשנות את סעיף 4.

ניר וילנר: "לאחר שנודע דבר המקרה", ואז צריך להוכיח מודעות בעניין העונש.

ניר וילנר: כדי שזה יהיה מאוזן, אם משנים את "אירוע הנשיכה" בסעיף 4(2), צריך לשנות "אירוע נשיכה" גם בסעיף 4(1) - שלא יצטרך להוכיח מודעות.

ניר וילנר: מרב ישראלי:

ניר וילנר: שיגיע לבית-המשפט ויטען שהוא לא ידע.

בן דב: חובת ההוכחה תהיה עליו.

בן דב: היו"ר אברהם פורז:

בן דב: מרב ישראלי:

יוסי שריד: מה שנקרא, היסוד הנפשי.

יוסי שריד: היו"ר אברהם פורז:

יוסי שריד: ההנחה המנדטורית פה היתה שיכול להיות שהכלב מסתובב חופשי באיזשהו מקום, ואז לכאורה מה הוא אשם, אבל הואיל וזה לא אמור לקרות – אם אנחנו מדברים על כלב, הכלב אמור להיות כל הזמן בפיקוח – לא יכול להיות מצב לאחר שנודע לו.

יוסי שריד: מרב ישראלי:

יוסי שריד: היו"ר אברהם פורז:

יוסי שריד: מרב ישראלי:

יוסי שריד: הערה לעניין הפרוצדורה.

יוסי שריד: אין פרוצדורה כזאת שמישהו מבקש להעביר את הנושא לוועדה.

יוסי שריד: הפרוצדורה הזאת היא כל-כולה בידי הכנסת; הכנסת החליטה בעניין הזה, ואין יכולת בכלל לבקש העברה לוועדה אחרת.

יוסי שריד: לא קיימת פרוצדורה כזאת.

אילנה מישר: רציתי לציין שמדובר במחלה חשוכת מרפא לחלוטין, במאה אחוז, כך שבאיזון צריך לקחת זאת בחשבון.

אילנה מישר: כפי שאמרה ד"ר אניס – אם הכלב לא מוסגר עד אחרי חמישה ימים, חייבים להתחיל לתת את החיסונים – שהם חיסונים עם תופעות לוואי ועם כאבים – וזהו הליך מאוד קשה.

אילנה מישר: לכן, מאוד חשוב שהעונש יהיה מרתיע, ואנחנו מבקשים שיהיה תיקון בעונש.

אילנה מישר: מרב ישראלי:

אילנה מישר: לפי סעיף 61(א)(4) – היום זה בערך 200,000 שקל.

אילנה מישר: מדובר על חיים של בן אדם, במאזן.

אילנה מישר: היו"ר אברהם פורז:

אילנה מישר: במקביל, צריך להחמיר עם הבעלים של כלב שאיננו מסגירו, וגורם כתוצאה מכך לאדם אחר לסבול זריקות וכאבים מיותרים.

יוסי שריד: מסכים.

יוסי שריד: היו"ר אברהם פורז:

יוסי שריד: מרב ישראלי:

יוסי שריד: היו"ר אברהם פורז:

יוסי שריד: מרב ישראלי:

יוסי שריד: היו"ר אברהם פורז:

יוסי שריד: העניין הוא שאם רוצים ליצור מצב שבו מרתיעים את בעל הכלב – זאת לא חוכמה להעניש את הכלב.

יוסי שריד: לכן, האיזון צריך להיות על-ידי החמרה רצינית של הענישה על מי שלא מסגיר את הכלב – על-ידי עונש של מאסר, הייתי קובע עד שנתיים, וכן אפשרות להטיל קנס על כל יום מיום שבו הוא קיבל את הצו.

יוסי שריד: מרב ישראלי:

יוסי שריד: היו"ר אברהם פורז:

אילנה מישר: בהתאמה לקנס המרבי בחוק.

אילנה מישר: היו"ר אברהם פורז:

אילנה מישר: מרב ישראלי:

אילנה מישר: היו"ר אברהם פורז:

אילנה מישר: מרב ישראלי:

אילנה מישר: היו"ר אברהם פורז:

אילנה מישר: מרב ישראלי:

אילנה מישר: היו"ר אברהם פורז:

אילנה מישר: מרב ישראלי:

אילנה מישר: היו"ר אברהם פורז:

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני חושב שצד ההחמרה בעונש הוא נכון, וגם שכל יום של השתהות צריך להיות כרוך בקנס.

יוסי שריד: היו"ר אברהם פורז:

יוסי שריד: אני מסכים, אני לא רוצה לקבל זריקות נגד כלבת, ואפילו לא כלבת, אבל בכל זאת צריך לשמור על איזושהי מידתיות.

יוסי שריד: היו"ר אברהם פורז:

יוסי שריד: אין לי שום בעיה עקרונית עם זה.

יוסי שריד: רק רציתי להבהיר שמדובר על "עד", ולא כעונש מינימום.

ד"ר צחי נבו: כבוד היושב-ראש, אני חושב שראוי להדגיש שוב ולבקש מכם להוסיף שתהיה סנקציה.

ד"ר צחי נבו: האמת היא שאמורה להיות סנקציה בחוק, נדמה לי בסעיף 17 – למוכתרים, לראשי עיריות- שמונעים את ביצוע פקודת הכלבת.

ד"ר צחי נבו: מרב ישראלי:

ד"ר צחי נבו: היו"ר אברהם פורז:

יוסי שריד: זאת כבר, בתקדים ראשון, צנזורת אינטרנט.

ד"ר צחי נבו: לא.

ד"ר צחי נבו: זה פשע כנגד האדם.

ד"ר צחי נבו: הוא יכול למות ממחלה חשוכת מרפא, חבר הכנסת שריד.

יוסי שריד: אבל את זה אנחנו לא נכניס.

יוסי שריד: היו"ר אברהם פורז:

ד"ר צחי נבו: מאחר שפקודת הכלבת מראש התייחסה לנושא הזה בסעיף 17, אני חושב שראוי לחדד את זה שוב, כי לא מתייחסים לזה ולא מפעילים את זה.

ד"ר צחי נבו: מרב ישראלי:

ד"ר צחי נבו: היו"ר אברהם פורז:

ד"ר צחי נבו: הממשלה מסכימה, כך שאין כלל בעיה.

ד"ר צחי נבו: מרב ישראלי:

ד"ר צחי נבו: היו"ר אברהם פורז: תגדילי את הקנס.

ד"ר צחי נבו: מרב ישראלי: כפי שהוצע פה – 61(א)(4)?

ד"ר צחי נבו: אילנה מישר: 200,000 שקל בערך.

ד"ר צחי נבו: היו"ר אברהם פורז: זה המקסימום.

ד"ר צחי נבו: מרב ישראלי: אם כך – שנתיים, סעיף 61(א)(4), קנס נמשך, וכן תיקנו את הרישה של סעיף 4(1)- כשאנחנו נבדוק איך צריך לעשות זאת.

ד"ר צחי נבו: היו"ר אברהם פורז: מי בעד להעביר את הצעת החוק לקריאה ראשונה?

ד"ר צחי נבו: בעד – 2 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (תיקון – בידוד בעל חיים), התשס"ה-2005 אושרה לקריאה ראשונה.

אברהם פורז: 2 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם פורז: אני קובע שהצעת החוק עברה לקריאה ראשונה.

אילנה מישר: לגבי הקנס הנמשך, אני מבקשת שכל יום הקנס יהיה כבד בעוד אלף שקל.

אילנה מישר: היו"ר אברהם פורז:

אילנה מישר: תודה רבה, הישיבה נעולה.