ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 532, 2005-11-30 09:00

חיים כץ: מה זה מייצגים, נבחרתם?

אברהם זך: חתמו כולם על מסמך משפטי, יש פה עו"ד יונה מרקוביץ, היא תסביר עם הניסוח המשפטי המלא, שאנחנו מייצגים אותם בכל דבר.

אברהם זך: בתי המשפט קיבלו את זה שאנחנו מייצגים את בעלי המניות בארץ.

חיים כץ: מי זה אנחנו?

אברהם זך: ועד הפעולה.

אברהם זך: שזה גוף מתנדבים, אנחנו לא מקבלים שכר, שום אגורה.

אברהם זך: אף אחד פה לא מקבל אגורה.

אברהם זך: עורכת הדין קיבלה מה שפסק לה בית המשפט הוצאות.

אברהם זך: מעבר לזה היא בעלת מנייה גם.

אברהם זך: היא בוועד הפעולה.

אברהם זך: אנחנו מעריכים שבקופת האגודה יש סדר גודל של חמש מאות מליון ₪.

אברהם זך: אנחנו מעריכים, אין לנו מספרים מדוייקים כי לא מקבלים.

חיים כץ: זה לא משנה כמה חולקו, זה בכלל לא מעניין.

חיים כץ: יש כסף לאגודה הזאת, צריך לחלק לבעלי המניות.

חיים כץ: אם צריך לגמור את זה, אם צריך להמשיך לחפש, קראתי במכתב שיש חמשת אלפים אנשים שלא מוצאים אותם עדיין, לאט לאט.

חיים כץ: לא מעניין אותי כמה חולקו.

חיים כץ: אם יש רכוש, אני לא יודע אם בעלי העסק שמנהלים צריכים לקחת תשעה מליון או מליון, אולי צריכים לקחת שלושים מליון.

חיים כץ: אבל בואו ניתן לו לדבר ואחר כך נראה.

אברהם זך: הכינו בזמנו רשם האגודות מינה פעמיים חוקרים, היה שופט בן יאיר, שהיה יועץ משפטי לשעבר ומונה כחוקר פעם אחת, פעם שנייה מינו את רואה חשבון בר-לב, חוקר.

אברהם זך: כל העסק עלה הרבה כסף.

אברהם זך: קבע ספר בעלי מניות עשרים ושניים אלף שמונה מאות איש.

אברהם זך: מתוכם רק שש עשרה אלף שמונה מאות קיבלו איזה כסף.

אברהם זך: האחרים, איך הודיעו שמגיע כסף לאנשים, פרסמו מודעה בעיתון.

אברהם זך: לא שלחו להם מכתב.

אברהם זך: אנשים קשישים, בני שמונים ותשעים ויותר לא כולם קוראים עיתונים.

אברהם זך: לא יודעים, לא קיבלו.

חיים כץ: יכול להיות שחלקם כבר לא בחיים, והיורשים לא יודעים שמגיע.

אברהם זך: החליטו שלא מגיע להם.

אברהם זך: עכשיו מה הנקודה, הרשם, במקום שיפקח על בעלי המניות, לנו נראה שהוא לא דואג לבעלי המניות.

שאול יהלום: ואתם איתרתם את האנשים?

אברהם זך: חלק איתרנו, חלק פונים.

אברהם זך: כתבתי פה במסמך, אנחנו מבקשים שמישהו יורה לרשם להטיל עלינו, אנחנו לא יכולים לסמוך על הוועד הממונה שיפנה אליהם ויחפש אותם.

אברהם זך: בקיצור, פרסמו מודעות, לא פנו לאף אחד בכתב, תבוא לקחת כסף, לך לדואר קח כסף.

אברהם זך: לדעתנו הוא נותן יד חופשית לוועד הממונה.

חיים כץ: מה שהבנתי מדבריך שאתה טוען שיש גוף של כעשרים אלף פלוס אנשים, שבחלקם קיבל שתי מקדמות בסדר גודל של ארבעים וארבעה אלף שקלים, חלק לא קיבל בכלל, יש ועד ממונה שצריך לאתר או לא צריך לאתר או צריך לפנות לאלה שלא קיבלו, צריך לסגור את האגודה הזאת בחלוקת כל הנכסים לבעלי המניות והעסק הזה צריך להיסגר או לגמור את חייו.

חיים כץ: זה הבנתי ממך.

שאול יהלום: יש לי מכל הסקירה שאלה, אנחנו בדרך כלל זה המקצוע שלנו לקרוא עיתונים ואני קורא כל שבוע שבועיים על הסיפור.

שאול יהלום: האם יש משהו שלא הועלה, נניח הדמי תשלום שהעלית, זה הוכשר על ידי בית משפט או זה שרירותי?

אברהם זך: הסכומים אושרו על ידי בית משפט.

אברהם זך: וגם על ידי הרשם.

שאול יהלום: האם משהו מהתהליכים האלה, שאתם כל הזמן עותרים לבית משפט וזה כתוב לי כאן במסמכים, האם יש משהו שלא העליתם לבית משפט ובית משפט לא דחה אתכם?

שאול יהלום: השאלה שלי אם אתם משתמשים בוועדת הכנסת מעל בית המשפט.

שאול יהלום: פניתם לבית המשפט, בית המשפט קיבל, דחה, פסק מה שפסק, בדרך כלל בית המשפט המחוזי או בג"צ, ואתם לא מקבלים את מה שפסק בית המשפט ואתם פונים לוועדה כאילו היא ערכאת ערעור.

שאול יהלום: אז איזה נושא לא העליתם, את הנושא הזה שלא חילקו העליתם, את הכסף העליתם, את העניין הזה של אלה שנותרו העליתם.

שאול יהלום: כל דבר העליתם, בית המשפט פסק מה שפסק, נתן תאריכים, מה אתה פונה אלינו, נושא שלא נשפט ולא נדון על ידי בית משפט.

שאול יהלום: תבודד לנו את מה שאתה מצפה מאתנו, שלא כערכאת ערעור על בתי המשפט.

אברהם זך: מי שאישר את חלוקת הכספים הוא רשם האגודות.

אברהם זך: רשם האגודות במדינת ישראל הוא אחראי על כל האגודות השיתופיות הקיימות.

אברהם זך: לדוגמא, איך יכול להיות, אגודה שיתופית של עשרות אלפי בעלי מניות, אין ועדת ביקורת מטעם בעלי המניות.

אברהם זך: אין.

אברהם זך: בית המשפט מינה ועדת ביקורת.

חגי אברהמי: אני מייצג בעלי מניות שהאגודה לא הכירה בהם.

שאול יהלום: תעשו סדר.

שאול יהלום: אמר מר זך שהוא מייצג, ומי אתה מייצג?

חגי אברהמי: יש פה לפניכם שתי קבוצות.

חגי אברהמי: קבוצה אחת אלו ועד הפעולה של בעלי המניות אשר הוכרו כבעלי מניות באגודה.

חגי אברהמי: אני מייצג חלק מבעלי מניות שלא הוכרו על ידי האגודה.

חגי אברהמי: ויש איזו שהיא גדר שבעצם מפרידה פה בין הבעיות השונות שחלקם יעלו בפניכם.

חגי אברהמי: מה שקורה זה כך, האגודה בזמנה נתנה לבר-לב לעשות עבודה ולקבוע מי הם בעלי המניות באגודה כיוון שבעלי המניות בעצם רכשו את המניות שלהם, כרואה חשבון חוקר שבעצם בא ובדק מיהם בעלי המניות.

חגי אברהמי: האגודה נתנה לו בתחילת העבודה רשימה של בעלי המניות.

חגי אברהמי: והוא בעצם הלך על פי אותה רשימה ובדק אותה ואישר אותה.

חגי אברהמי: אנחנו מצאנו שבתוך הרשימות האלה שלו, בתוך הרשימה שהוא אישר, ואנחנו באנו בערך חצי שנה אחרי שהוא אישר אותה, אנחנו מצאנו שישנו פער, אנחנו מצאנו את רשימת בעלי המניות שהיתה באגודה בשנת 97' לפני שבר לב התחיל לעבוד, והשווינו אותה עם רשימת בעלי המניות שהאגודה מסרה לרואה חשבון בר לב.

חגי אברהמי: מצאנו, וזה בעבודה ממש סיזיפית, שיש פער, ששת אלפים שמונה מאות מבעלי המניות שהיו רשומים בספר בעלי המניות המקורי, נעלמו.

חגי אברהמי: במקומם הוספו שבעת אלפים שמונה מאות אנשים שהם לא בעלי מניות בכלל, שהם לא רכשו ולא הופיעו בספר הקודם.

חגי אברהמי: פתאום נולדו להם שבעת אלפים שמונה מאות בעלי מניות.

חגי אברהמי: באנו לרשם, אמרנו לו תשמע רשם יקר, מצאנו, הנה רשימת השמות, יש לנו רשימת השמות של אלה שנמחקו ורשימת המניות של אלה שהוספו.

חגי אברהמי: הסתכל, אתה יכול להסתכל, הנה הרשימה המקורית שאנחנו קיבלנו מהאגודה.

חגי אברהמי: תבדוק.

חגי אברהמי: אמר לנו רשם אגודות שיתופיות אני נתתי חותמת ואישרתי את רואה חשבון בר לב.

חגי אברהמי: שילמנו לו מליוני שקלים על העבודה.

חגי אברהמי: אתם עכשיו רוצים לבוא נגדו, אמרנו תראה, אנחנו לא באים סתם, לא איזה רחשי לב, הרגשות.

חגי אברהמי: הלכנו עם זה לבית משפט, ערערנו על החלטת הרשם.

חגי אברהמי: הגענו לבית משפט מחוזי, הלכנו בהתחלה למינהלי שקבע שאין לו סמכות לדון, שהנושא רחב מידי והוא נדון מול הנשיא גורן בבית המשפט המחוזי בתל אביב, העבירו אותנו לשם.

חגי אברהמי: והנשיא גורן אמר לנו חברים, הרכבת כבר יצאה לדרך, התיק אצלי על השולחן כבר שלוש שנים, אין לי זמן לדון בטענות שלכם.

חגי אברהמי: אמרנו לו תשמע, זה נושא כל כך אקוטי, אתה הולך לאשר פה חלוקה לשבעת אלפים שמונה מאות איש, זה שלוש מאות תשעים ושלושה מליון ₪, בלי שיש להם בכלל אישור שהם קנו מניות.

חגי אברהמי: עשינו גם עבודה של רואה חשבון חוקר, של עמיקם בלטמן, שבדק, ומצא שבכל שנות התשעים נכנסו רק חמישים ושבעה בעלי מניות.

חגי אברהמי: אנחנו הצגנו את הדו"ח של הרואה חשבון חוקר והראינו שגם אם נגיד שתבוא האגודה ותגיד שאותם שבעת אלפים שמונה מאות נכנסו, הם לא שילמו חמש מאות שקל כל אחד, כי אין בתוך הקופה בשנות התשעים שלושה נקודה תשע מליון שקל.

חגי אברהמי: הם פתאום הופיעו.

חגי אברהמי: אנחנו פנינו לעליון ואנחנו סיפרנו שבעצם יש נושאים סמויים, שאנחנו מתחילת הדרך, עוד לפני חלוקת הכסף, פנינו לאגודה, וועדת ביקורת ידעה על זה, ואמרנו להם תראו, תעצרו רגע, בואו תבדקו אתנו ביחד, סך הכל מה אנחנו רוצים, אנחנו לא רוצים שאנשים שלא מגיע להם כסף יקבלו, והפוך, אנשים שמגיע להם נשארים בחוץ.

חגי אברהמי: השופט שמולו התנהל הדיון, כבוד השופט חשין, שמע את הטענות, קיבל גם את מה שאני צירפתי לכם כאן, את כל הסיפור עם דו"ח של רואה חשבון חוקר, עם השמות של אלה שהוצאו, עם השמות של אלה שנכנסו, עם הכל.

חגי אברהמי: וכל מה שהיה לו לומר זה שצריך לחתוך.

חגי אברהמי: הוא אומר תראו, אתם לא תעשו לי בלגן כאן, צריך לחתוך, וכשחותכים מישהו צריך להיפגע, והוא לא רוצה לדון בזה.

חגי אברהמי: כיוון שבית המשפט העליון לא דן בזה, הוא ביקש מהלקוח שלי למשוך את העתירה שלו, הוא לא דן בזה.

חיים כץ: והלקוח שלך הבין שעדיף לו שלא חוייב בהוצאות, שלפעמים יהיו יותר גבוהות מגובה המנייה.

חיים כץ: הבנו.

חגי אברהמי: וכיוון שהעליון לא דן בזה, ומכיוון שיש פה עוול גדול, אז יכול להיות שהיום, הדרך לפתרון היא קודם כל לאמת את האגודה, שיש לה עוד חמש מאות מליון שקל בפנים, ולהגיד לה תשמעי,

חיים כץ: נראה לי שאתה מתואם עם הנהלת האגודה.

חיים כץ: הנהלת האגודה מרוויחה תשעה מליון שקל לשנה.

חיים כץ: וחמישים שנה, ייגמר הכסף.

חיים כץ: אף אחד מאלה לא יקבל כלום, הנהנים היחידים יהיו הנהלת האגודה.

חיים כץ: הם היחידים שנהנים היום מהמצב.

חיים כץ: ואתה מתואם איתם.

חיים כץ: אתה צריך לקבל עמלה מהנהלת האגודה, למה אתה מוביל את זה בשמם.

חיים כץ: ככה זה נראה לי.

חגי אברהמי: מה שאני אומר זה שכל העבודה של האיתור של אותם אנשים נעשתה.

חיים כץ: מי נהנה כיום מכל המצב, הנהלת האגודה הנהנית היחידה.

חיים כץ: יש להם הכנסה קבועה, כל חודש, וצריך לעשות לזה סוף לדעתי ולחלק את הרכוש הזה לבעלי המניות.

חגי אברהמי: מה שאני אומר זה ככה, צריך לדעתי לבצע עבודה קצרה, כי את העבודה עשינו כבר, יש רואה חשבון חוקר, יש שמות, יש הכל,

חיים כץ: אחרי זה יתפרנס עוד עורך דין שיבוא לערער על היורשים שנפטרו כבר וצריך להחזיר להם.

חגי אברהמי: מתי שהוא צריך לעשות סוף.

חגי אברהמי: אבל מכיוון שאת הסוף הזה לא עשו מהתחלה, אלא פשוט הלכו עם אותה דרך מוטעית, אז תמיד טוב להגיד שהרכבת יצאה לדרך ואי אפשר לעצור אותה.

חגי אברהמי: אני אומר יש עוול מסויים, זה עוול שהוא כספי גדול מאוד.

חגי אברהמי: יש היום כסף בתוך האגודה.

חגי אברהמי: אפשר לעשות צדק עם אותם אנשים.

חיים כץ: אתה יודע שאין שלמות בחיים.

חיים כץ: אם בית משפט פסק כמו שהוא פסק לגביך בטח שאנחנו קטונו פה מלעשות משהו אחר בעניין הזה.

חיים כץ: למרות הכל.

ברכה לבבי: אני מייצגת קבוצה של שלושים משפחות, שגרו בקריית שלום בשיכון ההסתדרות, ולא רק שיש להם מניה במסגרת,

חיים כץ: את מייצגת אותם בהתנדבות או בשכר?

ברכה לבבי: בהתנדבות כמובן, אני חלק משלושים המשפחות, שלא זו בלבד שיש להם חוזה עם קניית המניה ומניה ביד וכו', הם גם בצרכניה המקומית היתה להם אופציה לרכוש מניות ולשלם בתשלומים.

ברכה לבבי: ויש כאלה ששילמו כמה שנים בתשלומים כדי להגיע למניה של מאה לירות, או חמישים לירות, כל אחד והמניות שלו.

ברכה לבבי: אנחנו, עד לפני שנה, ההורים שלנו נפטרו, חמי או אבא, לפני שנפטר, אמר לנו תזכרו, יש לי מניה.

ברכה לבבי: חשבנו שהוא הוזה, הוא היה איש חולה במחלה קשה.

ברכה לבבי: לא ידענו שקיימת המניה בקו-אופ.

ברכה לבבי: כשנודע לנו לפני שנה מדי שנה אני מתרוצצת בשם כולם, וגם הם כל אחד בנפרד, אנחנו מתרוצצים לברר מי יכול לטפל לנו בזה.

ברכה לבבי: הגענו לקו-אופ אז אמרו לנו שהרשימה סגורה ואין מה לעשות.

ברכה לבבי: הגענו לאנשים נוספים, כל אחד מעביר, ההוא יטפל ותפנה להוא ותלכי לשם.

ברכה לבבי: אני הלכתי לדואר, אחד מסניפי הדואר.

ברכה לבבי: היתה עדיין הרשימה במחשב שלהם.

ברכה לבבי: אמרו לי את זכאית אבל רק לארבעת אלפים שקל.

ברכה לבבי: אמרתי רק רגע, אל תקליקי שום דבר, אני אלך להתייעץ עם עורך דין.

ברכה לבבי: עד שהלכתי וחזרתי כבר לא היתה הרשימה.

ברכה לבבי: היא פשוט נסגרה, והמנהל, מנהל הסניף, ויש לי על זה תצהיר, קרא לי לחדר שלו ונורא התנצל שהפקידה בכלל התעסקה עם זה, כי היא לא היתה אמורה להתעסק עם זה, לא היתה מוסמכת להגיד לי שאני זכאית.

ברכה לבבי: וככה נודע לנו, שנה אנחנו מתרוצצים, לא מקבלים, אין עם מי לדבר.

ברכה לבבי: אומרים לנו שהרשימות נסגרו.

ברכה לבבי: ולא ידענו למי לפנות, עד שהגעתי בדרך לא דרך, עברתי שלושה עורכי דין, הגעתי לעו"ד אברהמי.

ברכה לבבי: לולא ראיתי במקרה את הדף של התכנסות הוועדה היום גם לא הייתי מגיעה לאדון שמעוני, שאמר לי מי מטפל בזה.

ברכה לבבי: אף אחד לא מדבר על זה.

אלון ז'אן: אני חבר בוועד הפעולה מאז שהוא קם, אני בן שבעים ושתיים, ואני נחשב בין הצעירים שבבעלי המניות.

אלון ז'אן: תתארו לעצמכם איך נראים האחרים.

אלון ז'אן: בקשה גדולה לי ולכל האנשים המכובדים שיושבים אחרינו, לקבוע תאריך של גמר תאריכי המכירה וחיסול,

שאול יהלום: אני רוצה להבין, אדוני קיבל ארבעים וארבע אלף ועוד עשרים אחוז ששולם למס הכנסה,

אלון ז'אן: כן.

שאול יהלום: אז מה אדוני אומר, אם להבין את העניין, שאת הנכסים, החמש מאות, צריך לחלק לאותם אלה שאותרו, זה מה שאדוני אומר?

אלון ז'אן: שייקבעו תאריך מסויים.

אלון ז'אן: אין תאריך לגמר תהליכים.

אלון ז'אן: התהליכים יכולים להימשך עוד מאה שנים.

שאול יהלום: האם זה נכון שאני רואה פה סתירה, בגלל שאלה שמייצגים את האלפים לכאורה שמבקשים למנות עוד חוקר שיבדוק הם לא רוצים לסגור, הם רוצים שיתחיל עכשיו תהליך חקירה לכל הרשימה שהם מצאו.

אלון ז'אן: אפשר לשים במקום עורך דין אחד עשרים, ויש חבר'ה צעירים שיכולים לעשות את זה ולגמור את זה מהר.

אלון ז'אן: כבודו יודע על מה אני מדבר.

אלון ז'אן: במקום לעשות את זה בשנתיים אפשר לעשות את זה הרבה יותר מהר.

אהרן טייכנר: לו הייתי בן שבעים ושש הייתי מתבייש לבוא הנה.

אהרן טייכנר: אני בן שמונים ושבע.

אהרן טייכנר: ואני לא אעשה להם את הטובה, לוועד הממונה, שאני אגמור ולא אקבל את הכסף.

אהרן טייכנר: אני רוצה לקבל את הכסף.

חיים כץ: אני מקווה שתקבל את הכסף ותהנה ממנו.

אהרן טייכנר: קיבלתי ארבעים וארבע אלף שקל ואני מסכים אתך, חבר הכנסת כץ, שייקח חמישים שנה ונהיה בסדר, כולם יהיו בסדר.

אהרן טייכנר: אני שואל למה אתם לא מחלקים את הכסף, עד מתי.

אהרן טייכנר: לפני שבע שנים עורך דין ליפא הכריז שיש כסף, שכל אחד מאיתנו יקבל מאה עשרים אלף שקל, והכסף יתחלק בעוד חודש, חודשיים, חצי שנה.

אהרן טייכנר: עד מתי, עד מתי.

אהרן טייכנר: יש פה כמה אנשים שעברו את המאה.

אהרן טייכנר: בגילי יש גם כן קבוצה גדולה.

אהרן טייכנר: עד מתי מחכים, למה מחכים.

אהרן טייכנר: באמת, אני מסכים אתך, באמת רציתי למחות לך כפיים.

אהרן טייכנר: ככה זה יצא, חמישים שנה העסק יהיה בסדר.

שלמה אגסי: בקשה מהוועדה, אם אפשר, לאור הממצאים העובדתיים בדו"ח של האגודה שחמשת אלפים חמש מאות בלתי מאותרים, מתוך עשרים ושלושה אלף זה סדר גודל של רבע מהאנשים כאילו הקימו התנחלות על הירח.

שלמה אגסי: זה אני חושב צריך להצביע על צורת העבודה וניהול העבודה, והייתי מציע שהוועדה תבחן את הדבר הזה.

שאול יהלום: אתה מהקבוצה שקיבלה?

שלמה אגסי: אני מהקבוצה שמתנגדים לפתיחת הרשימה מחדש.

חיים כץ: זכותו להתנגד שאת תקבלי, הוא יגיד את מה שהוא חושב.

שלמה אגסי: אני מהקבוצה שמתנגדים מכיוון שהרשם פתח פתח לכל אלה שיוכיחו שיש להם מנייה, הוא יוסיף אותם.

שלמה אגסי: הוא כך קבע בהחלטה שלו.

שלמה אגסי: הרשם קבע בהחלטה שלו שכל מי שיבוא, פרטנית, לא קבוצות, כל מי שיוכיח, כך הרשם קבע בהחלטה שלו.

שלמה אגסי: אז לזה אנחנו לא מתנגדים, אלא אני מבקש אם יכולה הוועדה לבחון את אופן ניהול החקירה של השמות.

חיים כץ: אנחנו בדמי ימיה של הכנסת, והוועדה הזאת לא תשרוד עוד הרבה ימים.

שלמה אגסי: אנחנו נעזור לוועדה.

חיים כץ: היא בטח לא יכולה ללוות את העניין.

אליעזר שמעוני: אני בן שבעים ושבע ואני מהצעירים, מה שאמר טייכנר, ואני גם בעל מניה שקניתי לפני ארבעים וחמש שנה,

חיים כץ: אתה בקבוצה שקיבלת או לא קיבלת?

אליעזר שמעוני: אני קיבלתי, זה מופיע, אני בוועד הפעולה, ואני גם יורש של מניה של אבא שלי, שהוא קנה את זה לפני ששים וחמש שנה.

אליעזר שמעוני: רשם האגודות תפקידו היה לפקח על האגודה.

אליעזר שמעוני: הוא לא פיקח על האגודה.

אליעזר שמעוני: בני גאון עשה שמה מה שהוא רוצה.

אליעזר שמעוני: ואני לא מדבר על החלפת האנשים, מה שדיבר עורך הדין.

אליעזר שמעוני: אבל כאשר מונה ועד ממונה אין ועדת ביקורת על עבודתו של הוועד הממונה.

אליעזר שמעוני: היתה ועדת ביקורת על המכירה.

אליעזר שמעוני: זאת אומרת אם המחיר של איקאה בסדר.

אליעזר שמעוני: כאשר פנינו אל הוועד הממונה, אל ועדת הביקורת, פנינו אליהם ואמרנו אנחנו יש לנו בעיות בקשר לבעלי מניות שיש להם מניה ביד, ולא מתייחסים אליהם.

אליעזר שמעוני: אז אמרו לא, אנחנו עוסקים רק במכירה, ואין לנו שום גישה לענייני ניהול האגודה.

אליעזר שמעוני: על מה הולכות ההוצאות.

אליעזר שמעוני: אני קצת מבין בענייני הוצאות,

שאול יהלום: סליחה, הוועד הממונה מונה על ידי בית המשפט,

אליעזר שמעוני: על ידי הרשם.

שאול יהלום: כן, אבל הוא קיבל אישור של בית המשפט,

אליעזר שמעוני: אבל מי מבקר את העבודה של הוועד הממונה.

אליעזר שמעוני: למשל, אני אתן לך דוגמא, שמזה כל אחד יבין.

אליעזר שמעוני: היתה רשימה של אלף שש מאות מסמכים שהיה צריך להקליד אותם.

אליעזר שמעוני: אני ניהלתי עשרים שנה את העיתון גלובס.

אליעזר שמעוני: דבר כזה קלדנית ביומיים גומרת.

אליעזר שמעוני: מזכיר האגודה נתן את זה למישהו, אלמוני, וזה לקח חודשיים וחצי להקליד.

אליעזר שמעוני: חודשיים וחצי.

אליעזר שמעוני: על סמך מה.

אליעזר שמעוני: אני צריך ועדת ביקורת לדעת למי הוא שילם, כמה הוא שילם, היה מכרז על זה, מה הוא עשה.

אליעזר שמעוני: כל מיני דברים כאלה.

אליעזר שמעוני: אני רוצה לדעת על מה מוציאים את הכסף שלי.

אליעזר שמעוני: הכסף הוא לא של הרשם, הכסף הוא לא של הוועד הממונה.

אליעזר שמעוני: הכסף הוא שלנו.

אליעזר שמעוני: אני הצעתי למשל לוועדת הביקורת את עדי אמוראי ואת האלוף חכה.

אליעזר שמעוני: אני רוצה אנשים מבעלי המניות שיפקחו על הוועד הממונה, על מה מוציאים תשעה מליון שקל.

אליעזר שמעוני: שנה שניה כבר.

אליעזר שמעוני: אני רוצה לדעת על מה.

אליעזר שמעוני: זה כסף שלי.

אליעזר שמעוני: זה לא כסף שמרחף באויר.

אליעזר שמעוני: זה כסף שלנו, אנחנו בעלי הרכוש, והם עושים בלי שאנחנו נדע מה שהם רוצים.

אליעזר שמעוני: ועל זה אתם הוועדה שממונה גם על רשם האגודות והוא צריך להורות שתהיה ועדת ביקורת.

אליעזר שמעוני: אין, אנחנו לא יודעים מה נמכר, בכמה נמכר, איפה נמצאים הדברים.

אליעזר שמעוני: היינו בבית משפט אצל השופט גורן, דרשנו לדעת כמה מניות נפדו.

אליעזר שמעוני: לא קיבלנו.

אליעזר שמעוני: קיבלנו מספר מעורפל.

אליעזר שמעוני: כמה תשלומים.

אליעזר שמעוני: זאת אומרת היה אדם, היו לו שמונה יורשים, אז יהיו ארבעים ושלושה אלף תשלומים.

אליעזר שמעוני: אנחנו ביקשנו לדעת כמה מניות נפדו.

אליעזר שמעוני: אנחנו לא יודעים כמה, אנחנו לא יודעים.

אליעזר שמעוני: למשל אני בעצמי, את עבודת החקירה שדיבר עליה עורך דין אברהמי אני עשיתי.

אליעזר שמעוני: עבדתי על זה שנה וחצי, שנתיים, במחשב, בדקתי את הכל.

אליעזר שמעוני: אני פניתי, מיינתי לפי תעודות זהות, ראיתי באיזה שכונות גרו לפני המדינה, כשהמדינה קמה עשו תעודות זהות אז כל שכונה היה לה סדר רץ.

אליעזר שמעוני: פניתי לדוד שחם, במעונות פועלים בתל אביב, איפה האנשים האלה והאלה.

אליעזר שמעוני: זאת התחתנה עם ההוא, זה גר שמה, מצאתי מאות אנשים.

אליעזר שמעוני: רק לפי תעודות זהות.

אליעזר שמעוני: הביאו חוקר, נתנו לו מליון וחצי שקל.

אליעזר שמעוני: לבר לב.

אליעזר שמעוני: עכשיו כשבר לב זה הביא את הדו"ח, אז מישהו צריך לבדוק.

אליעזר שמעוני: אם אתה קונה משהו בסופר, מביאים אליך, מי חותם על זה שהמשלוח בסדר, אתה חותם.

אליעזר שמעוני: אצלנו בר לב חתם.

חיים כץ: סלח לי, אני עוצר אותך, ואני אתן לך להמשיך לדבר.

חיים כץ: מאחר וחבר הכנסת שאול יהלום יש לו הצעה לסדר בוועדת כלכלה אז הוא רוצה להגיד מה שיש לו להגיד, ואנחנו נמשיך בדיון.

שאול יהלום: אני מודה לך אדוני היושב ראש.

שאול יהלום: בוועדת כלכלה אכן זו הצעה לסדר שלי על הקמת קזינו, ושר התיירות כבר מחכה שם, אני חייב להיכנס.

שאול יהלום: אני בא ואומר רבותיי היקרים, יש כאן באמת סתירה.

שאול יהלום: על פי הגיל שאנחנו רואים מהאנשים המכובדים שנמצאים כאן באמת קשה, אני מניח שקשה לאתר את אותם אנשים, ובאמת צריך למצוא לזה פתרון.

שאול יהלום: מצד שני באים אותם שישה עשר אלף פלוס, או שבעה עשר אלף שקיבלו ואומרים תקחו את החמש מאות מליון ותחלקו, כל אחד יקבל עוד עשרים וכמה אלף, פחות עשרים אחוז מס הכנסה, כל אחד יקבל עוד עשרים אלף שקל, אבל אלפים לא יקבלו.

שאול יהלום: וצריכים למצוא את דרך השווה.

שאול יהלום: בכל אופן עד כמה שאני עוקב אחרי הפרשה כל הדברים נעשו באישור של בתי המשפט, כל הערעורים שהוגשו נדחו.

שאול יהלום: אני אומר שהוועד הממונה, שאני רואה כאן את מר דוד ברודט, את עו"ד ליפא מאיר, ויש גם ועדת ביקורת על המכירה, והם אנשים שמונו על ידי בית המשפט.

שאול יהלום: אז יכול להיות שהשכר שפוסק בית המשפט למשפטנים ולוועד פעולה מרגיז, אותי הוא ודאי מרגיז, אבל זה מה שהם עובדים היום.

שאול יהלום: אם רוצים אנשים טובים והגונים וישרים ככה צריך לשלם, זה עולה כסף.

שאול יהלום: לכן, אני חושב שהוועדה שלנו, עם כל הכבוד, היא לא ועדת על על בית המשפט העליון.

שאול יהלום: הרי תבינו, אתם לא יכולים לשים אותנו, אחרי שהשופט חשין אמר מה שאמר, יבוא יהלום, אני לא רוצה לומר כץ, אולי כץ מסכים, אני לא מסכים, יבוא יהלום ויגיד חשין לא צודק.

שאול יהלום: איזה צורה תהיה לנו.

שאול יהלום: לכן אני בא ואומר, אתם כל כך פעילים, עם כל כך הרבה אנשי משפט, וברוך השם שאתם ככה פעילים ויזמים, אבל אתם צריכים להבין שהזירה מוצתה דרך בתי המשפט.

שאול יהלום: תודה רבה וסליחה אדוני היושב ראש, אחרת יפתחו קזינו, ואז את כל הכסף נפסיד בקזינו.

שלמה אגסי: הפעילות של הוועד הממונה איננה נתונה לביקורת על הפעילות שלו.

שלמה אגסי: המכירה, ועדת הביקורת היא רק למכירה.

שלמה אגסי: אנחנו רוצים לבקר, אם אני מעסיק מישהו, מכספי הם מקבלים.

שלמה אגסי: אני צריך לבדוק מה הוא עושה.

שלמה אגסי: זה הכסף שלי, זה לא איזה כסף ערטילאי מתקציב מדינה.

שלמה אגסי: זה כסף שלי ואני רוצה לדעת מה עושה השכיר שלי.

שלמה אגסי: אמנם נכון שבית המשפט, אבל מי שמשלם זה אני.

שלמה אגסי: אז אני רוצה לדעת.

שלמה אגסי: ואנחנו ביקשנו את זה.

שלמה אגסי: ואנחנו דרשנו את זה, השופט גורן כבודו אמר אל תעלו את זה עוד פעם לפניי.

שלמה אגסי: זה זכותו של השופט גורן להגיד ככה, נכון.

שלמה אגסי: אני חושב שהכנסת היא המקום, והוועדה שלך, שתגיד רגע אחד, באמת צריך ביקורת, מי מבקר אותם כשהם מקבלים תשעה מליון.

שלמה אגסי: על סמך מה.

שלמה אגסי: אין לנו פרטים על כך.

שלמה אגסי: אין לנו מידע על כך.

שלמה אגסי: זה עסק שלנו.

שלמה אגסי: אז זה נכון שחלקנו הגדול זה אנשים מבוגרים, כשאני צריך להביא אותם לפגישה אז אני עובר בבתים שלהם, אצלנו בשכונה, כי הם לא יכולים לבוא.

חיים כץ: אין יורשים צעירים?

שלמה אגסי: בשכונה שלי, אני גר בשכונה של ותיקים.

שלמה אגסי: אז שם אנשים חיים.

שלמה אגסי: חלקם מתו, הם חתמו על פטיציות, שלחתי לוועדה הודעה, תוציאו אותו מהרשימה, הוא כבר מת.

שלמה אגסי: העניין הזה לא מתנהל מבחינה ציבורית בצורה מסודרת, כמו שצריך להיות.

שלמה אגסי: יש לזה גיבוי בבתי משפט, מופיעים, הכל בסדר.

שלמה אגסי: אבל בקרה על הוועד הממונה אין.

יעל צפריר רייך: שמי יעל צפריר רייך, אני בעלת מניות.

יעל צפריר רייך: אני ועורכת דין יונה מהינוקות של בעלות המניות ואני מראשונות הפעילות בהקמת ועד הפעולה.

יעל צפריר רייך: גם אני הוצאתי מהרשימה בימיו של בר לב, מצאתי את עצמי פתאום מחוץ לרשימה, אבל אני הייתי זריזה מאוד ומהירה והצלחתי להעלות את עצמי בחזרה עם אישורים.

יעל צפריר רייך: אני שמעתי את תגובתו של חבר הכנסת יהלום ואני די הרגשתי נזעמת.

יעל צפריר רייך: התגובה היא כזו, משום שמי שקיבל ארבעים וארבעה אלף שקל הוא כביכול קיבל נכס אדיר.

חיים כץ: הוא לא אמרת את זה.

יעל צפריר רייך: רק פשוט להבין, כשאנחנו רכשנו את המניות הסכום שנדרש מאתנו היה סכום גבוה מאוד.

יעל צפריר רייך: אנחנו חלקנו הגדול שילם את הכסף הזה בתשלומים.

יעל צפריר רייך: הכסף שאני שילמתי היה כמשכורת חודשית.

יעל צפריר רייך: ואנחנו עומדים היום בתקופה של פירוק קואופרטיבים.

יעל צפריר רייך: אנחנו התחלנו בזה, תנובה ממשיכה בזה, עוד מעט אגד, עוד מעט דן.

יעל צפריר רייך: אנשים שהשקיעו שם מחיר של בתים ודירות והכסף הזה איפה שהוא מתחמק בין כל מיני מנהלים.

יעל צפריר רייך: אנחנו היום עומדים, שלושה מהאנשים שהתחילו אתנו את ועדת הפעולה כבר לא בינינו.

יעל צפריר רייך: הם נפטרו, הם הלכו לעולמם.

יעל צפריר רייך: אנחנו נשארים פה, אנחנו מתמעטים מתוך האנשים שהתחלנו את המאבק.

יעל צפריר רייך: וזה עניין של שנים ספורות.

יעל צפריר רייך: מה יקרה עם האנשים המבוגרים האלה, לא כולם במצבנו.

יעל צפריר רייך: חלק גדול מהם הם אנשים קשי יום, הכסף הזה יכול לעזור להם מאוד, אנשים שחיים מהפרוטות של הביטוח הלאומי.

יעל צפריר רייך: אז מדוע שלא ייעשה איזה צעד מהיר, שהוועד הממונה יעשה, אני מבינה כאן את הזעם של האנשים, כל יום פעולה של האנשים האלה, שגם מעמידים אנשים נגדנו, כאילו שאנחנו האוייבים שלהם, הם חייבים לסיים את העניין ולהבין שאנחנו לא רוצים להמשיך במאבק, אנחנו חייבים לסיים את זה עכשיו ולחלק לאנשים את מה שמגיע להם.

יעל צפריר רייך: אם יש שם אנשים שמרגישים חייבים, שיקצו את הסכום וישימו אותו בצד לטובת תביעות עתידיות.

חיים כץ: שמענו בכל מיני ורסיות אנשים שהם מרגישים שהם חלק מאגודת הקו-אופ, חלקם קיבלו את מה שמגיע להם, את חלק ממה שמגיע להם, חלקם לא קיבלו לטענתם או לא קיבלו זאת עובדה את מה שהם חושבים שמגיע להם.

חיים כץ: לי אין ספק בכלל שהוועד הממונה שמונה על ידי הרשם, לא מטיל שום ספק ביושרו ובהגינותו.

חיים כץ: ושמענו צד אחד.

חיים כץ: בואו נשמע את הצד השני.

חיים כץ: ואני מבקש לא להפריע, גם אם הוא יגיד דברים שלא מתאימים לכם ולא מקובלים עליכם, לא להפריע לו.

מאיר ליפא: שלושת חברי הוועד הממונה, השופטת בדימוס מרים פורת, דוד ברודט ואנוכי מונינו בתחילה להיות חברי ועד ממונה על ידי הרשם.

מאיר ליפא: היתה בעיה של אגודה שהאנשים שפנו לאגודה כדי לבדוק את המנייה שלה הציעו להם חמש מאות שקל.

מאיר ליפא: לא חמשת אלפים, לא חמישים אלף, חמש מאות שקל תמורת פידיון המנייה.

מאיר ליפא: והיתה תחושה של אותם חברי אגודה שהאגודה מחזיקה את הנכסים שלה והם למשך עשרות שנים לא נהנים משום דבר, מקבלים שני אחוז בקניות, שזה גם כל ועד עובדים וכל קבוצה מקבלים יותר.

מאיר ליפא: אז הם הלכו עם כרטיס פלסטיק שנתן להם שני אחוז הנחה.

מאיר ליפא: וזה אמרו להם, לפני שנים, עשרות שנים, זה מה שמגיע לכם.

מאיר ליפא: והתחילו הליכים משפטיים, אני לא אכנס לכל ההיסטוריה.

מאיר ליפא: ונעשו בחירות באגודה כדי לבחור את מוסדות האגודה, הנהלת האגודה, והתברר שהבחירות האלה היו לא תקינות, לא חוקיות, עם זיופים וכו', כמו שפעם היו עושים בחירות.

מאיר ליפא: הרשם ביטל את התוצאות של הבחירות ואז הוא מינה את חברי הוועד הממונה ואמר,

חיים כץ: ואתם רק שלושה בוועד הממונה?

מאיר ליפא: אנחנו שלושה בוועד הממונה.

מאיר ליפא: אמר אני רוצה שיהיו אנשים חיצוניים שינהלו את האגודה ויביאו לנו פתרון לבעייתם ומצוקתם של אותם עשרות אלפי אנשים.

מאיר ליפא: אגב הרשימות של החברים נעו אצל כל חוקר במספרים אחרים.

מאיר ליפא: והם הגיעו כבר אגב לחמישים וחמישה אלף גם.

מאיר ליפא: היתה רשימה מלאה של חמישים וחמישה אלף.

מאיר ליפא: בסוף היא הצטמצמה לעשרים ושניים אלף איש, כי חלק התברר שזה שמות פרטיים, בלי מספרי תעודת זהות, היה רשום יצחק, חברת חשמל.

מאיר ליפא: לך תמצא מי זה יצחק מחברת חשמל, יש אני מניח יותר מיצחק אחד בחברת חשמל מלפני חמישים שנה.

מאיר ליפא: המטרה הראשונה שלנו היתה למצוא את הפתרון.

מאיר ליפא: אני לא אכנס לכל ההליכים שהיינו מעורבים בהם, בסוף באנו לבג"צ, יחד עם משרד המשפטים, הפרקליטות, והצענו הצעה שאמרה אין מנוס אלא למכור את כל הנכסים של האגודה, להפוך את זה לכסף ולחלק את הכסף בין בעלי המניות.

מאיר ליפא: ובג"צ אישר את הקו הזה ואמר זה הפתרון שאני תומך בו, אתם בעצם מפרקים את האגודה, לכו עכשיו לבית המשפט המחוזי, תבצעו את זה.

מאיר ליפא: הלכנו לבית המשפט המחוזי לשופט גורן, אמר לנו תכנסו אסיפה כללית של כל בעלי המניות שהם יאשרו את התכנית הזאת גם כן.

מאיר ליפא: כינסנו אסיפה במגרשי התערוכה בתל אביב.

מאיר ליפא: לא ראיתי עוד אסיפות כלליות, אפילו לא של גופים מאוד רציניים, שמגיעים למעלה מאלפיים איש פיזית, שלא לדבר על זה שהיו עוד שמונת אלפים ומשהו ייפויי כוח שנשלחו, ובתשעים ותשעה נקודה שישה אחוז או תשעים ותשעה נקודה תשעה אחוז אפילו אישרו את התכנית שהצענו, דהיינו למכור את הנכסים, ולחלק את הכסף.

מאיר ליפא: הם גם מינו אותנו לבצע את הדבר הזה, הבאנו את זה לאישור בית המשפט ובית המשפט מינה את חברי הוועד הממונה של האגודה להיות נאמנים לביצוע התכנית הזאת.

מאיר ליפא: זאת אומרת אנחנו בעצם גם מטעם בעלי המניות אחרי האסיפה הכללית שהיתה, גם מטעם בית משפט, אנחנו רואים את עצמנו מהיום הראשון כנציגים של בעלי המניות.

מאיר ליפא: נכון, לנו אישית אין מניות, לא נבחרנו בגלל שאנחנו או אבא שלנו או מישהו מאתנו ירש איזו שהיא מניה בקו-אופ, אבל מונינו בעצם כאנשי ציבור שתפקידם לבצע את המשימה הזאת.

מאיר ליפא: ואני חושב שעשינו, עד עכשיו, עשינו יפה.

מאיר ליפא: מכרנו את חברת הריבוע הכחול, חברת הסופרמרקטים השנייה בגודלה, מכרנו את איקאה, היו לנו נכסי נדל"ן שחלקם הגדול מכרנו, נשאר חלק מנכס נדל"ן שהוא שווה יחסית סכום נמוך.

מאיר ליפא: דהיינו מבחינת הנכסים כמעט אפשר להגיד שאין נכסים.

מאיר ליפא: נשאר שבעת אלפים מטר בדיזנגוף סנטר בתל אביב שמוערכים בששים מליון שקל ועוד משהו.

מאיר ליפא: מתוך מיליארד ושבע מאות.

מאיר ליפא: זאת אומרת תשעים וחמישה אחוז מהנכסים נמכרו.

מאיר ליפא: הכסף התקבל כמעט כולו ונמצא.

מאיר ליפא: מתוך האחד נקודה שישה או אחד נקודה שבעה בערך שבע מאות חמישים מליון שקל כבר חולק פיזית לאנשים.

מאיר ליפא: בשני התשלומים.

מאיר ליפא: סדר גודל של מאתיים וחמישים, יותר, שלוש מאות שלושים מיליון שקל שולם למס הכנסה לפי הסדר, זאת אומרת כל האנשים שמקבלים את הארבעים וארבעה אלף שקל מקבלים את זה נטו, לאחר תשלום המס.

חיים כץ: כמה כסף נשאר היום באגודה?

מאיר ליפא: יש היום באגודה סדר גודל של חמש מאות מליון שקל.

חיים כץ: פלוס מגרש ששווה ששים מליון.

מאיר ליפא: נכס, לא מגרש.

מאיר ליפא: אנחנו, נמצאים פה נציגים נבחרים של בעלי המניות.

מאיר ליפא: צריך להבין את סדר הגדול של העבודה שאנחנו עמדנו מולה.

מאיר ליפא: אנחנו טיפלנו בתשעת אלפים ערעורים של אנשים,

חיים כץ: אין ספק שעשיתם עבודה ברוכה ועבודה טובה.

מאיר ליפא: מדברת פה גב' ברכה ואומרת אני מייצגת שלושים אנשים שפתאום נזכרו.

מאיר ליפא: היו תשעת אלפים כאלה.

מאיר ליפא: היו כאלה סתם שהרימו טלפון ואמרו אתה יודע מה, השכן שלי היתה לו מניה, אתם מוכנים לבדוק אם גם לי.

מאיר ליפא: אנחנו מטפלים היום בשבעת אלפים צווי ירושה, זאת אומרת העובדה שבמקום עשרים ושתיים אלף פתאום היו ארבעים וחמישה אלף תשלומים זה בגלל שלאורך השנים, לא כולם האריכו ימים כמו, ייבדלו לחיים ארוכים, היושבים כאן, היו יורשים ויורשי יורשים וכל הדברים האלה צריכים להיבדק.

מאיר ליפא: היו הליכים משפטיים בלי סוף.

מאיר ליפא: וכמו שחבר הכנסת יהלום ציין בדבריו אנחנו מנסים להגיע למצב שמי שמגיע לו שיקבל.

מאיר ליפא: אין לנו שום אינטרס.

מאיר ליפא: לא לקבוצה הזאת שכן נכנסה, ולא לקבוצה הזאת שלא נכנסה.

מאיר ליפא: למשל, אני אתן את הדוגמא כדי שיהיה ברור ליושב ראש הוועדה.

מאיר ליפא: היתה שאלה האם כאלף עובדי הריבוע הכחול מגיעה מניה שנייה.

מאיר ליפא: הם טענו שבשנת 96' במקום לקבל דמי הבראה וחופש הם קיבלו מניה שניה.

מאיר ליפא: זה דוגמא לעניין של סגירת הרשימה.

מאיר ליפא: הם באו ואמרו מגיע לנו מניה, והם באו אלינו ואמרו תתמכו בנו, ואנחנו קרוב לאלף עובדים, יש לנו אישור ששילמנו עבור המניה השנייה.

מאיר ליפא: באו ועד בעלי המניות, שמיוצגים פה, אמרנו אנחנו מתנגדים שהם ייכנסו.

מאיר ליפא: אנחנו חושבים שהרשימה צריכה להיסגר ואנחנו לא רוצים שהם ייכנסו, והם אמרו תתמכו בנו.

מאיר ליפא: למה, כי אתם, אם אתם תתנו לעוד אלף אנשים להיכנס, זה עוד ארבעים וארבעה מליון שקל, זה יירד מהקופה.

מאיר ליפא: אנחנו אמרנו אנחנו לא נוקטים צד.

מאיר ליפא: לא לטובת זה שרוצה להיכנס, לא לטובת זה שרוצה לסגור את הדלת.

מאיר ליפא: אנחנו אומרים תלכו לבית משפט, מה שבית משפט יחליט לזה אנחנו נחלק.

מאיר ליפא: הם הלכו, היום הם נמצאים בבית המשפט העליון.

חיים כץ: כמה כאלה ישנם?

חיים כץ: חמשת אלפים, זה שליש, אלפיים חמש מאות, בואו נגיד שהם זכאים.

חיים כץ: מה חלקם?

מאיר ליפא: כל אחד יקבל מאה עשרים אלף שקל.

חיים כץ: נשאר עוד שלוש מאות שמונים.

חיים כץ: למה את השלוש מאות שמונים, אתה לוקח את החלק, לא מחלק עוד מקדמה?

מאיר ליפא: אנחנו נתנו לבית המשפט דיווח, הרי אנחנו בפיקוח בית המשפט, נתנו לבית משפט דיווח מה אפשר לחלק.

מאיר ליפא: את כל התמורה הישירה שאפשר היה לחלק חילקנו בשני התשלומים.

מאיר ליפא: היום יש מאה ארבעים מליון, שהם בתהליך, אותו תהליך של צווי ירושה וייפויי כוח, שמאה ארבעים מליון הם לחלוקה.

מאיר ליפא: הם יחולקו בחודש חודשיים הקרובים לאנשים שזכויותיהם כבר הוכרו, שזה רק תהליך של חלוקה.

מאיר ליפא: זה תהליך טכני מאוד קשה.

מאיר ליפא: זאת אומרת נשאר בין מאתיים למאתיים חמישים.

מאיר ליפא: יש תביעות, אמרה חברת ועד הפעולה, אם יש תביעות, ואתם צריכים לשים, בסדר, אז תשימו.

מאיר ליפא: זה מה שבית משפט אישר לנו.

מאיר ליפא: אמר לנו בינתיים את זה אל תחלקו.

מאיר ליפא: לנו אין בעיה לחלק.

מאיר ליפא: אנחנו שומרים את הכסף לעצמנו?

חיים כץ: מה שכתוב בעיתון על העלות של שלושתכם, תשעה מליון לשנה, זה לא נכון המספרים האלה?

מאיר ליפא: חבר הכנסת כץ, ודאי שלא.

מאיר ליפא: כמו שאמרנו שפעם היו בחירות לא תקינות, פעם גם העיתונים לא דייקו.

מאיר ליפא: היום אני יודע שהעיתונים מאוד מדייקים.

מאיר ליפא: אז זה אם מסתמכים על מה שכתוב בעיתון.

מאיר ליפא: אגב אנחנו מבוקרים על ידי אחד ממשרדי רואי החשבון הכי גדולים בארץ, מוציאים דו"ח מבוקר של כל שנה שניתן גם לרשם וגם חברי ועד הפעולה מקבלים מאתנו גם את הפרוטוקולים של הדיונים שלנו אם הם רוצים ומבקשים אותם, גם את הדו"חות הכספיים שאנחנו מוציאים, הם מבקשים מפעם לפעם הבהרות והשלמות ואנחנו נותנים להם, וגם בית המשפט הורה לנו לתת את זה.

מאיר ליפא: אנחנו חושבים שצריך לעבוד בשקיפות מלאה.

מאיר ליפא: מה זה התשעה מליון, כדי שזה לא יצא כותרת לאותם עיתונים מדייקים, חס וחלילה.

מאיר ליפא: יש באמת סעיפים של מה שנקרא הוצאות הנהלה או כלליות במאזן שנקרא תשעה מליון.

מאיר ליפא: זה כולל דמי שכירות שמשולמים בדיזנגוף סנטר, זה כולל תשלומים לשמאים, את השבעת אלפים מטר בדיזנגוף סנטר אנחנו צריכים לשלם דמי ניהול לדיזנגוף סנטר.

מאיר ליפא: זה מאות אלפי שקלים בשנה.

מאיר ליפא: התשעה מליון האלה זה ההוצאות הכלליות של העבודה.

מאיר ליפא: זה לא שלושת אלה שיושבים פה, ויש הוצאות משפטיות.

מאיר ליפא: אגב, כשבא אלינו עורך דין אברה

מאיר ליפא: מי ואמר אני מצאתי משהו שאני רוצה לבדוק אותו, אנחנו מימנו חלק מהעבודה שלו.

מאיר ליפא: אמרנו ניתן לך תקציב, תבדוק את זה.

מאיר ליפא: אנחנו נמנע מאנשים שמגיע להם להיכנס?

מאיר ליפא: הוא הלך, בדק, בא עם רשימות, בית משפט לא קיבל אותו.

מאיר ליפא: אנחנו אין לנו שום אינטרס, לא לצד זה ולא לצד זה.

מאיר ליפא: אני חושב שאנחנו היינו מעוניינים, ואנחנו עושים את זה במהירות האפשרית,

חיים כץ: ולהערכתך מתי זה יסתיים?

מאיר ליפא: להערכתי אפשר לגמור את זה במהלך 2006.

מאיר ליפא: בית המשפט קבע שמי שלא פנה לאגודה עד פברואר 2005 הרשימה סגורה.

מאיר ליפא: אם בית משפט יחליט שזה לא פברואר 2005 זה מאי 2005 אז נפתח אותה.

מאיר ליפא: מי שיהיה נכון באותו תאריך בעל זכות הוא יקבל את החלק.

מאיר ליפא: אנחנו נסיים, יש פה איזה שהוא מצב, כמו שבתחנת אוטובוס, מגיע אוטובוס מלא מלא, אתה נדחף, נכנס פנימה, ברגע שאתה בפנים אתה צועק אחורה מלא, לא להיכנס יותר.

מאיר ליפא: זה מה שהם עושים.

מאיר ליפא: זאת אומרת יש אנשים שנכנסו, יש אנשים שרוצים להיכנס.

מאיר ליפא: לנו אין אינטרס מי ייכנס ומי יישאר בחוץ.

חיים כץ: בחיים אין שלמות.

חיים כץ: אתה יודע, האוייב של הטוב מאוד זה המצויין.

חיים כץ: אי אפשר להגיע לשלמות.

חיים כץ: אי אפשר.

חיים כץ: צריך בכל נושא להתחיל ובאיזה שהוא מקום לעשות סוף.

חיים כץ: אתם שמנהלים את הוועד הממונה, אין לי ספק ביושרכם וכבודכם, אולי אתם מרוויחים כסף אבל השם שלכם על פניו נפגע.

חיים כץ: למה יש תחושה שאתם מושכים זמן בשביל להרוויח כסף?

חיים כץ: ותחושות, אני לא חלילה אומר מלה רעה, אבל לפעמים השם שווה יותר מכסף.

חיים כץ: אתם צריכים לקחת את זה בחשבון שהשם שווה יותר מכסף.

חיים כץ: לא לשחק לך במשחק שלך אם יהיה לך עוד מאה אלף שקל או פחות מאה אלף שקל.

מאיר ליפא: הליכים משפטיים, כולנו יודעים, זה דבר שנמשך זמן, שאין לנו שליטה עליו.

מאיר ליפא: הוגשה תביעה בקשר למשביר לצרכן.

מאיר ליפא: בית המשפט אמר לנו, אני לא מעקל לכם את הכסף, ביקשו עיקול על מאתיים שמונים מליון שקל.

מאיר ליפא: אמר בית משפט אני לא מעקל, אבל אני, ואני קמתי בבית משפט והתחייבתי שהכסף, עד שהתביעה הזאת תסתיים, לא יחולק.

מאיר ליפא: ובית המשפט אומר אל תחלק עד שאני גומר.

מאיר ליפא: אז אני יכול לפרק?

מאיר ליפא: זה תלוי בי?

דוד ברודט: אין לי הרבה מה להוסיף, מה שאני רוצה לבוא ולומר הוא שאותם חמש מאות מליון שקל שעליהם בונים פה הם כרגע משועבדים לתביעות.

דוד ברודט: כפי שציינתי זה מאה ארבעים ועשרים ומאתיים שבעים מליון שקל.

דוד ברודט: בעצם הוא משאיר אותנו בגרעון של עשרים שלושים מליון שקל, שאנחנו יכולים להגיע למצב עם כל התביעות.

דוד ברודט: אנחנו פקידי בית משפט, אני רוצה להדגיש את הדברים הללו בצורה ברורה.

דוד ברודט: אין לנו שום אינטרס.

דוד ברודט: יחלקו עוד חמשת אלפים שקל, אז ארבעים וארבע יהיה לכל אחד שלושים וארבע.

דוד ברודט: אנחנו אין לנו שום אינטרס לתת יותר, לתת פחות, יש לנו רק אינטרס לעשות את העבודה.

דוד ברודט: את העבודה עשינו.

דוד ברודט: גם מבחינת הסדרת ההסדרים על ארגון שלא תפקד באופן תקין עד לפני חמש שנים, מכירת הנכסים במחירים הטובים ביותר ולא קיבלנו שום דמי עמלה ושום בונוס על מכירת הנכסים הללו, לא כמפרקים ולא כנאמנים, קיבלנו רק את שכרנו, שהוא לא תשעה מליון שקל, השכר של כל העובדים פה הוא פחות ממיליון שקל לשנה.

חיים כץ: כל השלושה ביחד, עלות?

דוד ברודט: כל השלושה ביחד, עלות, כן.

דוד ברודט: השכר שלנו הוא פחות ממליון שקל.

דוד ברודט: ומה זה תשעה מליון שקל, אלה הוצאות שאינם שכר.

דוד ברודט: אלה הוצאות שקשורות למתן שירותים.

דוד ברודט: כשאתה מוכר מיליארד שבע מאות מליון שקל יש הוצאות של רואי חשבון,

חיים כץ: זאת אומרת בשנה הבאה זה יירד בצורה דרסטית?

דוד ברודט: נכון.

דוד ברודט: ב-2005 עוד היה לנו את העניין של איקאה, ב-2006 זה יירד בצורה דרסטית, אם כי ישנם הוצאות שקשורות להפעלה.

חיים כץ: אתה מדבר על שכר ברוטו של עשרים וחמישה אלף שקל לחודש.

דוד ברודט: עשרים אלף.

דוד ברודט: כך שבואו נגדיר את הדברים, אין לנו פה אלא עשרים אלף, עלות ברוטו לחודש מכל הדברים הללו.

דוד ברודט: זה המספר.

דוד ברודט: אני אומר את הדברים שיירשם בפרוטוקול, עשרים אלף ברוטו.

דוד ברודט: כך שזה כל העלויות.

דוד ברודט: אין תשעה מליון, אף אחד לא מקבל שלושה מליון כפי שמישהו יעשה פה איזו חגיגה, אף אחד לא מקבל מליון, מקבל את העשרים אלף שקל לחודש, זה מה שמקבלים, לניהול הדברים הללו, ללא עמלות, ללא בונוסים, ללא שום דבר מסוג אחר, ואנחנו עושים את הדברים הללו, הייתי אומר בנאמנות, גם כאנשי ציבור, גם כאנשים שהתמנו על ידי בית משפט.

דוד ברודט: כך שנבין את הדברים.

דוד ברודט: העניין של המשביר סיבך קצת את העניינים הללו במובן הזה שלא מאפשר לעשות, אילו היה המשביר נגמר, לא משנה אפילו בכמה, אנחנו כבר היינו יכולים לבוא ולסגור את העניין הזה.

דוד ברודט: אין לנו שום עניין לא למשוך את הדברים הללו, זה לא מה שעיסוקנו, גם הגברת השופטת כל הזמן אומרת שהיא כבר רוצה לעזוב, ובצדק, גם אני רוצה כבר לעזוב את הדברים הללו.

דוד ברודט: אתה כבר יודע בתור איש ציבור, יותר אי נחת יש מאשר נחת.

דוד ברודט: ובואו נאמר אנחנו לא הלכנו לדבר הזה משיקולים של איזו שהיא רווחיות אלא משיקולים שהתבקשנו על ידי המערכת הממשלתית לעזור ולסייע ואנחנו גאים בעבודתנו כפי שנעשתה.

דוד ברודט: הפרטים עצמם אין לי מה להוסיף על מה שאמר מאיר ליפא.

חיים כץ: לסיכום, אני מאוד רוצה לקוות שמפה יצא מצב שאנשים ששילמו במיטב כספם אז, במקסימום, גם אלה שמקבלים וגם אלה שבית המשפט יכניס ולצערי אני מצטער צער רב עם אלה שבית המשפט לא יכיר בהם, וגם אתם, שכמו שאתה אמרת, שבמהלך ו/או עד סוף שנת 2006 הסיפור הזה של הקו-אופ הריבוע הכחול יסתיים, וכל אחד יקבל את חלקו, ואני מאחל לכם אריכות ימים שאתם תהנו מהכסף הזה, ולא היורשים.

חיים כץ: ואני מקווה שתמשיכו לעשות עבודה טובה אבל תעשו את זה יותר מהר.

חיים כץ: זה השם שלכם, תשמעו, גם במספרים שאנחנו מדברים זה מספרים שלא עושים לכם, חבל, תסיימו את זה כמה שיותר מהר, לשביעות רצונם של כולם.

חיים כץ: תודה רבה לכם על הישיבה הזאת.