ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 511, 2005-11-29 12:00

אברהם פורז: רבותיי, שלום לכם.

אברהם פורז: לרגל יום האיידס הבינלאומי מצאנו לנכון לקיים ישיבה של ועדת החינוך התרבות והספורט בעניין.

אברהם פורז: אנחנו מדברים בעיקר על ההסברה על מחלת האיידס בבתי הספר.

אברהם פורז: מי שפנה אלי והציע לי לקיים את הדיון זה חבר הכנסת אילן לייבוביץ, ואני נעתרתי ברצון להצעתו.

אברהם פורז: אני מציע שחבר הכנסת לייבוביץ יסביר מדוע פנה אלי ולמה חשב שצריך לקיים את הישיבה היום.

יוסי שריד: הוועדה הזו מקיימת כל שנה את הישיבה הזאת ביום האיידס.

יוסי שריד: זה מנהג מימים ימימה.

אברהם פורז: הואיל ואני יושב ראש חדש ובלתי מנוסה לא ידעתי שזה כל שנה.

אברהם פורז: אני מתנצל.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב ראש, כמו שאמר חבר הכנסת שריד, מתכנסים פה לקראת יום האיידס הבינלאומי ודנים בנעשה במערכת החינוך בנושא ההסברה על מחלת האיידס.

אילן ליבוביץ: זה מתחבר לי טוב למאמר שהתפרסם בשבוע שעבר באתר Y-NET.

אילן ליבוביץ: הווה אומר, שקהילה גדולה שאם אני מבין נכון מנתוני משרד הבריאות, שלושים אחוז מקרב הנדבקים הם מקרב הקהילה הזאת, שמנותבת למערכת חינוך ממלכתי דתי לא מקבלת במערכת החינוך כל הסברה בנושא מחלת האיידס, מכיוון שמשרד החינוך לא רואה לנכון את החשיבות של להגיע לבתי הספר האלה.

שוש צימרמן: אני רוצה להציג בקצרה את ההיערכות שלנו עם חומרים חדשים מדצמבר 2004 עד 2005 ואחר כך לתת לכם טעימה של החומרים החדשים שהצגנו.

שוש צימרמן: אני אצביע בצורה כרונולוגית על תאריכים משמעותיים.

שוש צימרמן: בחודשים מרץ ואוגוסט 2005 הוועדה הזו נפגשה מספר פעמים והתחילו להיות מפותחים חומרים בנושא.

שוש צימרמן: במקביל, במרץ 2005 יוצא חוזר מנכ"ל בתוך מערכת החינוך, המחייב את כל מנהלי בתי הספר בכיתות ט עד י"ב לחייב את בית הספר ליידע כל תלמיד בדבר זכותו להיבדק לגילוי נגיפי איידס ללא יידוע הורים, עם הצעה באיזה אופן להטמיע את הנושא הזה, לא סתם לחלק את האיגרת לתלמיד, אלא לעשות סביבה עבודה חינוכית.

שוש צימרמן: באמצע נובמבר השקנו את החומרים החודשים, כשהמדיניות השנה היתה להגיע עם החומרים החדשים בדרך חדשה, במתודולוגיה חדשה, באמצעות האינטרנט.

שוש צימרמן: לצורך זה גייסנו את אתר האינטרנט של המשרד ואת המתודולוגיה של האינטרנט.

שוש צימרמן: שלחנו לכל מנהלי בתי הספר אימייל בתוכנת המנדטון של המשרד, עם לינקים לחומרים החדשים שפותחו והזמנה שלהם לעסוק בזה.

שוש צימרמן: בינואר נעשה מחקר נוסף, שמונה קבוצות מיקוד של תלמידים, והמטרה לבדוק באמת עד כמה התלמידים היו נגישים לחומרים שלנו ולקבל איזו שהיא חוות דעת.

אברהם פורז: היא ממוחשבת או שזה משהו כתוב?

שוש צימרמן: הכל באינטרנט.

יהודית גידלי: אם זה באינטרנט זה אומר שזה על פי יוזמת התלמיד.

אברהם פורז: ומי שאין לו אינטרנט מה אז?

יהודית גידלי: או שלא מעניין אותו.

שוש צימרמן: למצגת הזו יש קיום עצמאי, זאת אומרת יש לה איכויות שלא זקוקות לתיווך של מבוגר.

שוש צימרמן: במקביל שלחנו את המצגת לבתי הספר עם הנחיות למורה כיצד לעבוד עם המצגת בכיתה .

שוש צימרמן: לכן בתי הספר יוכלו להראות את המצגת אבל תלמידים שיש להם נגישות לאינטרנט יוכלו גם להגיע אליה בכוחות עצמם.

שוש צימרמן: מעבר לזה שהיא מופיעה באתר המשרד, בכמה מקומות כולל פורטל תלמידים, אנחנו שותלים אותה בכל מיני פורומים שבני נוער מגיעים אליהם, פורומים בנושא של מיניות.

יוסי שריד: מתי הפצתם אותה?

שוש צימרמן: המצגת הופצה בשבוע שעבר.

יוסי שריד: אז בשלב הזה אי אפשר לדעת אם מישהו ראה אותה.

שוש צימרמן: אנחנו יודעים שהיו כניסות - - -

אברהם פורז: היה משהו לפני זה?

אברהם פורז: מה קרה לפני השבוע שעבר?

שוש צימרמן: יש לנו סדנאות וחומרים כתובים.

אברהם פורז: יש משהו כתוב שתלמידים מקבלים?

שוש צימרמן: מקבלים את האיגרת לתלמיד.

אברהם פורז: איך מחולקת האיגרת לתלמיד?

שוש צימרמן: היא מחולקת בבית הספר עם המלצה לחלק אותה בתוך פעילות חינוכית.

יוסי שריד: יש לך עותק של האיגרת?

שוש צימרמן: האיגרת מופיעה בחוזר מנכ"ל ואני יכולה לשלוח לוועדה את חוזר המנכ"ל.

אברהם פורז: יש מאות אלפי תלמידים, האם זה הופץ בסדרי גודל כאלה שכל תלמיד קיבל את החוברת ליד?

שוש צימרמן: האיגרת לתלמיד מספרת לתלמיד על זכותו להיבדק ללא יידוע ההורים.

אברהם פורז: היא לא מדברת על מין בטוח או דברים כאלה?

שוש צימרמן: לא.

שוש צימרמן: היא מדברת על איך נדבקים ואיך לא נדבקים.

שוש צימרמן: באיגרת יש אינפורמציה, אבל המיקוד שלה הוא על זכות התלמיד להיבדק.

אברהם פורז: לפני שאתה רוצה להיבדק אולי כדאי שלא תגיע למצב שאתה צריך להיבדק.

אברהם פורז: השאלה אם היא מחולקת.

גדעון הירש: אני מנכ"ל הוועד למלחמה באיידס.

גדעון הירש: אנחנו קבלנו בוועדת הבריאות העבודה והרווחה על היעדרה של מדיניות איידס לאומית בישראל עשרים וחמש שנים לתוך המגפה הזאת.

גדעון הירש: אחת הפנים החסרות במדיניות הזו היא אותה התערבות בין תלמידים, ולא רק תלמידים בבתי ספר, אלא בגיל תחילת הפעילות המינית.

גדעון הירש: לדעתנו, ההסברה להיזהרות מאיידס לא צריכה בדיוק יחד עם מחלות המין האחרות, כי במחלות המין האחרות קל מאוד לטפל, זה זול מאוד לטפל.

אברהם פורז: גם מחלות מין אחרות עדיף לא להידבק בהן.

אברהם פורז: לא?

גדעון הירש: נכון.

גדעון הירש: עדיף לא להיבדק בהן.

גדעון הירש: לא את כל מחלות המין האחרות אפשר למנוע באמצעות קונדום, זיהום בפפילומה וירוס, זיהום בהרפס לא.

גדעון הירש: לזאת אין מרפא.

גדעון הירש: לכן חשוב להדגיש שהמחלה חשוכת מרפא ואנחנו חושבים שזה צריך להיעשות בצורה אינטראקטיבית מול התלמידים, על ידי מישהו שקרוב אליהם בגיל ולא על ידי מורה קשישה להיסטוריה שתעשה את זה, או מורה למתמטיקה, אלא אנשים צעירים שאתם אפשר לדבר בגובה העיניים.

אברהם פורז: בכל מקרה, אלא אם כן זה תלמיד בעצמו, המורה תמיד יותר מבוגר.

אברהם פורז: ואם הוא מבוגר בחמש שנים או בעשר, מה זה כבר עושה הבדל?

גדעון הירש: זה יכול לעשות הבדל מבחינת היכולת של התלמיד להיפתח אל מורה.

גדעון הירש: אני חושב שאתה צודק.

יוסי שריד: סליחה שאני מעיר לך, אבל מורה קשישה להיסטוריה יכולה להעביר את זה לפעמים יותר טוב מאשר צעיר אידיוט שמדבר בגובה העיניים.

יוסי שריד: לכן אני ממש מפציר בך להימנע מהסטיגמות האלה.

יוסי שריד: אני מכיר הרבה מורות נהדרות להיסטוריה שהן קשישות אצלך אני מבין זה משהו כמו ארבעים או משהו כזה.

גדעון הירש: אני עברתי את גיל הארבעים לפני מספר שנים לא מעטות ועדיין אני חושב שהסברה מינית בתחום הזה עדיף שתיעשה על ידי אנשים - -

אברהם פורז: מה אתם מצליחים לעשות?

גדעון הירש: אני מעביר את השרביט לגברת סימה סבג שמרכזת את ההסברה שלנו ותראה מה אנחנו עושים.

אברהם פורז: מה אתם עושים?

סימה סבג: אנחנו עושים סדנאות הסברה למניעת איידס, בעיקר בבתי ספר.

אברהם פורז: איך זה מתבצע?

סימה סבג: זה מתבצע על ידי שלושה מפגשים.

סימה סבג: המפגש הראשון זה מפגש אינפורמטיבי.

סימה סבג: בו בני הנוער מקבלים את כל המידע.

אברהם פורז: מישהו מטעמכם מגיע לכיתה ומדבר בפני התלמידים?

סימה סבג: כן.

סימה סבג: במפגש הזה מקבלים את המידע האינפורמטיבי לגבי המחלה: מה זה איידס, מה זה HIV, כיצד נדבקים, כיצד נמנעים.

סימה סבג: כמובן שהמטרה של ההסברה הזו היא עידוד לשימוש בקונדום וחשיבות של בדיקות, עידוד בדיקות כמה שיותר מוקדם.

סימה סבג: בנוסף לזה, מקבלים גם סיפור אישי שזה מפגש עם בחור או בחורה שחיים עם איידס.

סימה סבג: אני חייבת לציין שזה מפגש מאוד חווייתי.

סימה סבג: המפגשים האלה הם בעלי אפקט מאוד גדול.

סימה סבג: בני הנוער שואלים שאלות.

סימה סבג: הם מבינים מה זה לחיות עם איידס.

סימה סבג: זה כבר לא כותרת ולא מישהו שבא ומסביר ואומר תקשיבו, שימו קונדום כי כך וכך זה מסוכן.

אברהם פורז: באיזו כיתה אתם מתחילים?

אברהם פורז: באיזה גיל?

סימה סבג: המלצתנו היא ט' עד י"ב.

סימה סבג: זה מאוד נתון לשיקול דעת היועץ החינוכי כי הוא מכיר את בני הנוער טוב ממני.

סימה סבג: אם אני מקבלת פנייה מגורם חינוכי בכיתות ז והוא אומר תקשיבי, כל החבר'ה שלי פעילים מינית וזה רלבנטי – בקשה.

סימה סבג: כמובן שזה נתון לשיקול דעתם, הם מקבלים את הנערים יותר טוב.

אברהם פורז: את אומרת שסדנה כזו היא שלושה מפגשים.

סימה סבג: ההסברה בנויה משלושה מפגשים.

סימה סבג: \

אברהם פורז: כמה כיתות בסך הכל במהלך שנה נחשפות לשלושת המפגשים האלה?

אברהם פורז: מה סדרי הגודל?

סימה סבג: בשנה קודמת אנחנו עשינו מאתיים עשרים ותשע סדנאות ומאה ושבעה סיפורים אישיים.

אברהם פורז: זה מאתיים ומשהו כיתות, זה אולי אפילו לא אחוז אחד מבתי הספר.

אברהם פורז: אולי זה פרומיל.

אברהם פורז: אני חושב שבגילאים האלה יש אלפי כיתות.

סימה סבג: אני רוצה לחזק את מה שאתה אומר ולציין שההגעה שלנו לבתי הספר ולכיתות נעשית בשיווק פרטי שלנו.

סימה סבג: פה אנחנו מבקשים את העזרה של משרד החינוך.

אברהם פורז: מי מממן אתכם?

אברהם פורז: מאיפה תקציב העמותה שלכם?

גדעון הירש: אנחנו את הסדנאות האלה מוכרים במחירי קוסט לבתי הספר ולכן הן מוגבלות רק לבתי הספר שמוצאים לנכון לרכוש.

אברהם פורז: זה בא מתשלומי הורים?

גדעון הירש: אני לא יודע מאיפה בית הספר.

אברהם פורז: מי משלם?

אברהם פורז: המנהל מוציא צ'ק מנותן?

גדעון הירש: במקביל במסגרות של נוער בסיכון יש פרוייקט של חברת פייזר שמממנת סדנאות כאלה.

אברהם פורז: אבל מה מבדיל בין בית ספר שהזמין אצלכם ושילם ואחד שלא הזמין, לאחד יש כסף ולאחד אין כסף?

אברהם פורז: איך זה יכול להיות?

גדעון הירש: זה גם יש כסף או אין כסף, אבל זה גם מידת החשיבות שמייחסים לנושא.

אברהם פורז: זאת אומרת, שהמנהל יכול להוציא את זה על דבר כזה או על דבר אחר.

גדעון הירש: הוא יכול להוציא את זה על מה שהוא רוצה.

אברהם פורז: יש לו אולי עדיפויות אחרות.

אילן ליבוביץ: אין הנחייה של משרד החינוך להזמין סדנה כזאת או לעשות פעילות כזאת.

אילן ליבוביץ: זה רצונו הטוב של המנהל.

סימה סבג: אני חייבת לציין שגם נתקלתי בבתי ספר שהתלמידים רצו הסברה והוציאו עשרה שקלים מכיסם והמורה שלחה לי את זה בקופת התרמה.

אברהם פורז: אתם רק בחינוך הממלכתי או גם בממלכתי דתי?

סימה סבג: הייתי שמחה להיכנס לממלכתי דתי רק שהם לא מזמינים אותנו, לטענתם אין שם איידס.

אילן שלגי: יש לכם אנשים שלכם שהם דתיים?

סימה סבג: כן.

אילן שלגי: וגם אותם לא מוכנים לקבל במסגרות הדתיות?

סימה סבג: כן.

סימה סבג: מנחי סדנאות מהמגזר הדתי שעושים את זה.

אברהם פורז: אתם לא נמצאים לא בדתי ולא בחרדי.

אברהם פורז: במגזר הערבי אתם נמצאים?

אילן שלגי: אותם מנחים שלכם שהם דתיים היכן הם פועלים?

אילן שלגי: הם פועלים במגזר החילוני?

סימה סבג: בחילוני.

סימה סבג: ולא בדתי.

סימה סבג: טענת הדתיים שאין שם איידס.

אילן ליבוביץ: הטענה שאין מין בקרב תלמידי בתי הספר התיכוניים הדתיים והטענה הזו צריכה לעמוד באיזה מבחן מציאות.

אברהם פורז: במגזר הערבי אתם נמצאים?

סימה סבג: מעט מאוד.

אברהם פורז: למה?

סימה סבג: אותו בית ספר ששילם מכספו שלו זה היה בטייבה.

סימה סבג: זה תקציבים.

סימה סבג: אנחנו כן עושים גיוס כספים פנימי של הוועד אנחנו מייעדים את זה לאוכלוסייה הזו, שאני יודעת שאין להם תקציבים ייעודיים וללא גיוס הכספים הזה הם לא היו מקבלים את ההסברה.

אברהם פורז: מה העלות של סדנה כזו של שלושה מפגשים?

אברהם פורז: כמה אתם מחייבים?

סימה סבג: מפגש מאתיים חמישים שקלים.

סימה סבג: לכל מפגש.

אברהם פורז: זאת אומרת, כיתה של שלושה מפגשים שבע מאות חמישים שקל סך הכל.

אברהם פורז: אני מודה לכם בשלב הזה.

ספי כהן: אני מהאגודה לתכנון משפחה.

ספי כהן: דרך הטבע דברים שקשורים לצדדים הפחות מוצלחים במיניות האדם, כולל מחלות, כולל אלימות מינית, פגיעות מיניות וכולי.

ספי כהן: אנחנו פועלים בשלושה מישורים עיקריים: מישור אחד זו דלת פתוחה.

ספי כהן: כל נער נערה, צעיר צעירה, ואחד מהאוכלוסייה בכלל, יכול להגיע על מנת לקבל ייעוץ, הסבר ותמיכה ועזרה במידת הצורך.

אברהם פורז: יש לכם סניפים?

ספי כהן: יש לנו סניפים.

ספי כהן: יש לנו מרכזים הפזורים ברחבי הארץ.

ספי כהן: זה נקרא "דלת פתוחה".

ספי כהן: אנחנו מפיצים את מספרי הטלפונים, את אתר האינטרנט ואת הכתובת של המקום הפיזי בבתי הספר בכל הדרכים שיש לנו על מנת להגיע.

אברהם פורז: איך אתם מממנים את עצמכם?

אברהם פורז: מהיכן מקורות המימון?

ספי כהן: מקורות המימון הם דרך תרומות, קרנות למיניהן.

אברהם פורז: יש כסף ציבורי, ממשלתי עירוני?

ספי כהן: לא.

ספי כהן: אנחנו שייכים ל-IPPF שזה איגוד בינלאומי שהבסיס שלו של מתנדבים.

ספי כהן: במרכזים האלה של דלת פתוחה יושב סקסולוג וגניקולוג ותומכים אחרים שהם כולם מתנדבים.

אברהם פורז: אתם לא מתרכזים באיידס.

אברהם פורז: אתם מדברים על מיניות באופן כללי.

ספי כהן: אנחנו מדברים על בכלל.

ספי כהן: חלק מהפעילות שלנו היא גם איידס.

ספי כהן: כרגע למשל יש לנו פרוייקט משותף יחד עם הוועד ויחד עם משרד הבריאות ויחד עם חושן.

ספי כהן: אנחנו נכנסים לתוך בתי ספר תיכוניים, בית הספר קובע את שכבת הגיל אליה נכנסים, ט – י"ב, אנחנו נכנסים לעשרה מפגשים שכל אחת מהאגודות שציינתי נותנת את החלק שלה.

ספי כהן: הוועד למלחמה באיידס מדבר באמת על החלק שלו, אנחנו מדברים על החלק הבריא במיניות, משרד הבריאות מדבר על הצד של המחלות, חושן מדבר על זהות מינית.

ספי כהן: זה פיילוט שכרגע נעשה בשלושה בתי ספר.

ספי כהן: אני מאוד מקווה שמשרד הבריאות יגיע למסקנה שעושים דבר טוב וחיובי ויחזק את הפרוייקט הזה לשנת הלימודים הבאה, ימשיך אותו ויעצים אותו.

אברהם פורז: ברשותך, הואיל והמחלה היא כבר די ותיקה וכבר נעשות פעולות בשנים האחרות, עדין נדבקים במסה או שאנשים נזהרים?

אברהם פורז: השתנה משהו בהרגלים?

ספי כהן: נמצא כאן נציג משרד הבריאות שהציג לנו בישיבה הקודמת שעשינו בוועדת הקליטה את הנתונים והוא מיד יציג אותם גם בפניך.

אילן שלגי: עד כמה מאפשרים לכם להציג קונדומטים בבתי הספר?

ספי כהן: אנחנו לא מציגים קונדומטים בבתי ספר.

ספי כהן: אנחנו עושים בעיקר סדנאות, הרצאות, ימי עיון.

ספי כהן: בית ספר זה משק עצמאי, גם כלכלית - - -

דניאל שם טוב: אני חושב ששוש צימרמן לא הצליחה להציג מה שהציגה בוועדה המייעצת למנכ"ל בנושא איידס על הראייה של קידום חינוך וקידום בריאות שיש במשרד החינוך ואני מציע שנחזור אליה.

אברהם פורז: האם הידבקות באיידס של צעירים ממשיכה באותו קצב?

דניאל שם טוב: אני יכול להגיד נתונים יבשים.

דניאל שם טוב: הם כאלה: ישראל סך הכל נמצא שיש לנו 4,309 נשאים וחולי איידס בכל הגילאים.

דניאל שם טוב: בסוף 2004 – 3,337 מתוכם ילדים בגיל 0 – 12 –

אברהם פורז: זה בא מההורים.

דניאל שם טוב: אתה מבקש נתונים.

דניאל שם טוב: 95 ילדים בגילאים 0 – 12, שההעברה היתה כולה מאם ליילוד.

דניאל שם טוב: בגיל 13 עד 17 – 22 נערים, ומגיל 18 – 21 – 51.

דניאל שם טוב: אלה הנתונים.

אברהם פורז: האם אפשר לומר שאלו מעל גיל 12 נדבקו עקב פעילות מינית שלהם?

דניאל שם טוב: לא.

דניאל שם טוב: כמעט כולם לא.

דניאל שם טוב: זה אותם ילדים שנדבקו לפני.

אברהם פורז: מה שמעניין אותי לדעת זה לא אלה שקיבלו את זה בירושה.

אברהם פורז: כמה נדבקו עקב פעילות מינית חסרת אחריות שלהם.

דניאל שם טוב: בודדים.

דניאל שם טוב: לשמחתנו בודדים בלבד.

דניאל שם טוב: על יד אחת.

דניאל שם טוב: אני אסביר מדוע.

דניאל שם טוב: מי שבקיא בעובדות יודע, כמו חבר הכנסת לייבוביץ שאמר בעצמו, רובם ככולם באים מאזורים אנדמיים, שהאיידס אנדמי שם .

דניאל שם טוב: כמעט שני שליש הגיעו נשאים לארץ.

אילן שלגי: אבל אם יש 40 או 60 נדבקים חדשים השנה, ולא נתווכח כרגע על הנתון, בקרב הקהילה ההומו לסבית, אתה לא יכול לומר שזה על יד אחת אתה סופר את הנדבקים.

דניאל שם טוב: זה לא אותם גילאים.

דניאל שם טוב: אני מדבר אך ורק על ילדים ונערים נשאים וחולי איידס.

דניאל שם טוב: השנה למשל בתחילת השנה עד סוף אוקטובר 2005 הגיען - -

אברהם פורז: היות ואנחנו עוסקים במערכת החינוך, אנחנו לא עוסקים באיידס באופן כללי.

אברהם פורז: אנחנו מתמקדים במערכת החינוך.

אברהם פורז: האם יהיה נכון לומר שעקב ההסברה או בעקבותיה מספר התלמידים שנדבקים עקב בקיום יחסים בלי הגנה זניח?

אברהם פורז: זאת אומרת, שזה הצליח?

דניאל שם טוב: כל ילד עולם ומלואו.

דניאל שם טוב: אבל זה אפסי.

דניאל שם טוב: לא על יד אחת.

אברהם פורז: האם אתה יכול לומר לנו בגיל בית הספר, לא כאלה שבאו אלא נדבקו עקב קיום יחסים בגיל בית הספר, נניח בגילאי 14 עד 18?

דניאל שם טוב: בודדים.

דניאל שם טוב: בודדים.

אילן ליבוביץ: אם הוא לא קיבל הסברה בבית הספר והוא מקיים יחסים לא בטוחים בצבא או אחרי זה באוניברסיטה.

אברהם פורז: לכאורה זה הצליח מאוד.

דניאל שם טוב: אני חושב שחיוני שתהיה הסברה נאותה לאותם ילדים.

דניאל שם טוב: חיוני.

דניאל שם טוב: לא בגלל האיידס, בגלל מחלות מין אחרות ובגלל הריון.

דניאל שם טוב: אלה לא פחות חשובים.

אברהם פורז: כן.

אברהם פורז: אבל היום אנחנו מדברים על איידס.

דניאל שם טוב: זה מניעה אחת אותו דבר.

דניאל שם טוב: היום ילדה בת שבע עשרה שמקיימת יחסי מין צריכה קודם כל לשכנע את בן זוגה להשתמש בקונדום.

דניאל שם טוב: קודם כל למניעת הריון וגם למחלות מין.

דניאל שם טוב: האיידס לשמחתנו, בגילאים האלה כמעט אפסי בארץ.

דניאל שם טוב: וזה הסתברות סטטיסטית מדוע אין?

דניאל שם טוב: ההסתברות הסטטיסטית שיהיה היא אפסית.

דניאל שם טוב: אבל זה רק הסתברות סטטיסטית.

דניאל שם טוב: אבל מחלות מין יש.

דניאל שם טוב: והריון שלא רוצים שיהיה יש כחמש מאות הפלות כל שנה, הפסקות הריון, לנשים מתחת לגיל 17.

דניאל שם טוב: זה אותה מניעה.

אברהם פורז: אבל אנחנו היום מדברים על איידס ולא על בעיות אחרות.

יוסי שריד: אתה חושב שיש בחורה בת שבע עשרה בישראל או בכל מקום אחר שלא יודעת איך נכנסים להריון?

דניאל שם טוב: עובדה שכן.

דניאל שם טוב: לא יודעת איך להימנע מלהיכנס להריון.

יוסי שריד: אם היא יודעת איך נכנסים להריון היא יודעת גם איך מונעים את זה.

דניאל שם טוב: הדבר הכי חשוב זה לא לדעת, זה איך עושים הפנייה של המסר הזה – בין לדעת ובין לא לשכוח.

יוסי שריד: מי שחושב שילדה או בחורה בת שבע עשרה לא יודעת איך נכנסים להריון מזלזל קצת בילדים.

שוש צימרמן: אני רוצה בכל זאת להתחבר לדברים האחרונים של ד"ר שם טוב ולהגיד שמבחינת משרד החינוך, ההסברה למניעת איידס נכנסת להקשר רחב של הסברה על התנהגות מינית אחראית ונבונה.

שוש צימרמן: לא נכון לדעתנו לראות את זה בצורה מצומצמת.

שוש צימרמן: כמו שאתם רואים, זה דף הבית של פורטל התלמידים.

שוש צימרמן: אפשר להיכנס מהבנר הזה שבוע האיידס.

שוש צימרמן: יש כאן שאלות כל שבוע מתחלפת השאלה, יש לנו גם אפשרות לשאול את המומחה שאלות בנושא הזה.

אברהם פורז: איפה למשל כתוב פה לעולם לא לקיים יחסי מין בלי קונדום?

שוש צימרמן: זה הדף הפנימי.

שוש צימרמן: מכאן אפשר להיכנס למצגת האיידס שאני אראה לכם אותה תכף, הזדמנות לשאול שאלות באופן אישי, ולמבוא תיאורטי שנותן מידע כללי בנושא האיידס.

אילן שלגי: המצגת בנושא הזה אמורה להישאר שם כל השנה?

שוש צימרמן: המצגת תישאר כל השנה.

שוש צימרמן: אפשר להיכנס לשם גם דרך אתר שפי.

שוש צימרמן: המצגת תהיה באתר שפי כל הזמן.

שוש צימרמן: בפורטל התלמידים יכול להיות שתישאר.

שוש צימרמן: אנחנו עוד לא החלטנו.

קריאה: אתם יודעים כמה כניסות של תלמידים יש לכם?

שוש צימרמן: אנחנו נדע.

שוש צימרמן: המצגת מלווה במוסיקה ובקטעי קריינות.

קריאה: כלומר, התלמידים בממלכתי דתי יכולים לראות במצגת גם אם בית הספר לא נותן להם את זה.

שוש צימרמן: נכון.

שוש צימרמן: יש במצגת אינפורמציה על חשיבות הבדיקה ועל הזכות לתלמיד להיבדק.

שוש צימרמן: יש בה גם מסר שהדברים הם בשליטה.

שוש צימרמן: איידס זה לא גזירה משמים ויש לכל אחד מהצעירים לנהל את החיים שלו ולשלוט בבריאות שלו.

אברהם פורז: תודה.

סימה סבג: נראה ארבע דקות וחצי מסדנת הבסיס שלנו.

סימה סבג: אנחנו מאמינים בעבודה ישירה עם בני הנוער.

סימה סבג: אנחנו חיים עם הנגיף.

סימה סבג: "...

סימה סבג: אנחנו מדברים היום על ארבעים מיליון אנשים בעולם שחיים עם איידס.

סימה סבג: מתוכם עשרים מיליון אלו אנשים בגיל 15 עד 24.

סימה סבג: זה אומר שכל אדם שני בעולם שחי עם איידס הוא בערך בגיל שלכם .

סימה סבג: אתם עלולים לחשוב בטעות שהסימנים של איידס זה משהו שאפשר לראות בעין.

סימה סבג: זה לא נכון.

סימה סבג: לא ניתן לראות בעיניים אדם שחי עם איידס.

סימה סבג: פשוט אי אפשר.

סימה סבג: אגלה לכם סוד קטן.

סימה סבג: לא רק שאיידס זה מחלה של כולם אלא שלנשים הרבה יותר קל להידבק באיידס מאשר לגברים.

סימה סבג: כל אחד ואחת מכם יכול לבחור לא להיחשף לוירוס שגורם לתסמונת.

סימה סבג: וכל אחד מכם יכול לבחור כן לעשות את זה.

סימה סבג: אנחנו יכולים לדאוג לכך שלא ניחשף לוירוס: קונדום.

סימה סבג: ההחלטה שלי היא להשתמש בקונדום או לא להשתמש.

סימה סבג: ומכאן האחריות.

סימה סבג: הבחירה.

סימה סבג: מה אני רוצה לדעת כאן?

סימה סבג: אני רוצה לדעת אם אני עושה את כל אחד מאלה ללא קונדום עם אדם שחי עם איידס אני יכול להידבק.

סימה סבג: כדי לדעת את זה אני צריך לשאול שתי שאלות.

סימה סבג: השאלה הראשונה איזה נוזל אני פוגש ואיזו רקמה באה עם זה במגע.

סימה סבג: בואו נעשה את זה יחד.

סימה סבג: אם הייתי אישה והיה לי נרתיק, איזה נוזל הייתי פוגש.

סימה סבג: ... יפה.

סימה סבג: ואיפה זה היה פוגש אותי?

סימה סבג: בנרתיק.

סימה סבג: יפה.

סימה סבג: "

ספי כהן: מי הכי פחות נגיש לאינטרנט?

ספי כהן: אוכלוסיות חדשות, אוכלוסיות עולות, אוכלוסיות שגם בבית יהיה להן קשה להגיע לאינפורמציה.

ספי כהן: מי זה עושה לו הכי טוב?

ספי כהן: האוכלוסיות האלה.

ספי כהן: צורת העברת המידע באופן הזה הכי נוגעת לאוכלוסיות אלה , שהן הכי נצרכות.

מיכאל המל: כהורה לילד בן חמש עשרה, הוא כבר מזמן הפסיק לראות את המצגת, בשלב שגם בו נעצרנו.

מיכאל המל: צר לי להגיד לכם.

מיכאל המל: תבדקו כמה מתחילים לראות וכמה מפסיקים לראות.

מיכאל המל: זו דעתי.

מיכאל המל: הנושא של המגזר הממלכתי דתי והמגזר החרדי.

מיכאל המל: אני חושב שיש במשרד החינוך לכל אורך הדרך התנהלות לכל אורך הדרך מהמגזר הזה.

מיכאל המל: וזה עלה פה.

מיכאל המל: ולצערי, מההיכרות שלי עם ניסיונות שלנו בכל מיני תחומים, להגיע למגזר הזה – הדלתות נעולות לחלוטין.

מיכאל המל: יכול להיות שיש להם חומרים.

מיכאל המל: ...

אברהם פורז: לא רק בתחום הזה.

אברהם פורז: הן נעולות גם בכל מיני תחומים אחרים.

מיכאל המל: אבל למשרד החינוך עדיין יש אחריות על מערכת החינוך במדינת ישראל, גם אם יש את מנהל החינוך הממלכתי דתי.

מיכאל המל: אני מודיע לכם חגיגית, שבניגוד לאמונה הרווחת במגזר הדתי והחרדי, יש הומואים בקהילה החרדית ובקהילה הדתית הרחבה יותר.

מיכאל המל: ההומואים האלה, ואני מדבר כרגע על האספקט הזה, חשופים יותר מכל קהילה אחרת.

מיכאל המל: אלף, אין להם אינטרנט, לחלקם הגדול.

מיכאל המל: ב – הם משוטטים בכל המקומות.

מיכאל המל: כי הטבע שלהם אותו טבע.

מיכאל המל: אני מדבר על מערכת החינוך.

מיכאל המל: מערכת החינוך שהיום מכילה, לדעתי, לפחות חמישים אחוז ממספר התלמידים, ויש מקומות יישוב כמו ירושלים, שזה יותר מחמישים אחוז ממספר התלמידים, אין אליהם בכלל נגישות.

מיכאל המל: וזה מערכת החינוך.

מיכאל המל: אני לא מדבר על דברים אחרים.

פורז: העניין ברור.

פורז: מודים לך.

אילן שלגי: ראשית אני סבור, אדוני היושב ראש, שבעצם קיום הדיון הזה עשינו שירות חשוב לציבור, ואני מאמין ומקווה שערוץ הכנסת ישדר את הדיון הזה יותר מפעם אחת וגם בשעות שהתלמידים נמצאים בבית.

אילן שלגי: ואין כמו מצגת כזו וסרט כזה שראינו כדי להבהיר את הדברים למי שהם עדיין אינם נהירים לו.

אילן שלגי: מערכת החינוך עושה עבודה יפה.

אילן שלגי: האגף שלכם פועל במקצועיות.

אילן שלגי: ראינו שאתם בהחלט עושים את הדברים הנכונים.

אילן שלגי: אתם בכל זאת צריכים לעשות מאמץ שלא רק בימים כאלה בכנסת ובפעילות שלכם במשרד לקדם את הנושא, אלא שהציבור הרחב חשוב שהורים יראו את הדברים האלה כי זה יעודד אותם להוריד מעצורים ולדבר על זה עם הבנות והבנים שלהם.

אילן שלגי: תודה.

ינון שנקר: דבר אחד, אני רוצה ליידע את הוועדה ולהזמין את הנוכחים להצטרף לכמה מאות אלפי אנשים בעולם שיצלצלו בפעמון באחד בדצמבר בשעה עשר בלילה, יוזמה של פרוייקט איידס ירושלים הוליכה לכך שכמעט בכל היבשות בעולם, עשר בלילה לפי שעון ישראל, יצלצל פעמון.

ינון שנקר: מאחורי זה עומדת עמותת פרוייקט איידס ירושלים.

ינון שנקר: שמענו את הנתונים של ד"ר שם טוב.

ינון שנקר: לא יעלה על הדעת שאם חמישים אחוז מהאוכלוסייה במדינת ישראל, שיש להם קשר ישיר או עקיף לנושא האיידס, שזו האוכלוסייה האתיופית, נמצאים רובם ככולם תחת החינוך הממלכתי דתי, לא שהם לא בחינוך האחר, שלא תינקט פעולה של חינוך.

ינון שנקר: חינוך לא חייב להיות קונדום.

ינון שנקר: אבל חינוך למניעת איידס גם בערכים.

אברהם פורז: אני רוצה לסכם את הדיון כך: אני חושב שכל הדוברים יסכימו אתי שחובתה של מערכת החינוך לדאוג לחינוך מיני של כל אחד ואחת.

אברהם פורז: שלא יהיה אדם שסיים מערכת החינוך והנושא הזה זר לו והוא לא יודע.

אברהם פורז: כמובן, יש דרכים שונות להסביר.

אברהם פורז: וגם אתה מסביר ולא תמיד זה מצליח.

אברהם פורז: אני חושב שהיה צריך גם לעשות משהו איך לא מתחילים לעשן בגילים האלה כי אחר כך להיגמל יותר מסובך.

אברהם פורז: השאלה היא, אם את יכולה לומר לי בוודאות מוחלטת שאין היום תלמיד במערכת החינוך בישראל שלא נחשף לבעיה.

אברהם פורז: זה לא רק העניין של איידס.

אברהם פורז: גם חינוך מיני.

אברהם פורז: אפשר גם לחלות במחלות אחרות, גם הריונות בלתי רצויים.

אברהם פורז: האם את יכולה לומר שזה מאה אחוז?

אברהם פורז: אם זה לא מאה אחוז, צריך לעשות את זה בצורה מוחלטת.

אברהם פורז: צריך לעודד בתי ספר, לתמוך בהם, לעודד סדנאות וצריך לעשות את זה בצורה סיסטמתית.

אברהם פורז: זה מסוג הדברים שחשובים בעיניי יותר מעוד שיעור בכימיה או עוד שיעור במתמטיקה.

אברהם פורז: אתם צריכים במשרד החינוך לעבוד באופן כזה שסוגרים את כל הפרצות.

אברהם פורז: אני מודה לכם, וזו תהיה תרומתנו הצנועה ביום חשוב זה.

אברהם פורז: תודה רבה לכולכם.