ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 277, 2005-11-23 09:00

קולט אביטל: בוקר טוב.

קולט אביטל: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות במסגרת יום זכויות הילד הבינלאומי.

קולט אביטל: אנחנו רוצים לדבר היום על פגיעה בזכויות ילדים עולים בסיכון.

קולט אביטל: כפי שכולכם יודעים, זאת לא הישיבה הראשונה בנושא, ולצערי זאת לא תהיה גם הישיבה האחרונה.

קולט אביטל: במרוצת השנה האחרונה שמענו על איגום משאבים, על קצת יותר עבודה משותפת בין גורמים שונים בממשלה, במשטרה, ארגונים לא ממשלתיים, כמו הג'וינט, על"ם ואחרים שכל אחד עושה את שלו.

קולט אביטל: אני תוהה אילו לא היו קיימים כל הארגונים האלה שגם מסייעים כל-כך הרבה, איפה היינו.

קולט אביטל: לכן אני רוצה קודם כל לציין את עבודתם הטובה והמסורה.

קולט אביטל: אני מבקשת מהקואליציה למען נוער עולה לפתוח את הדיון.

ואדים בלומין: בוקר טוב.

ואדים בלומין: אני מודה לכבוד היושבת ראש שנעתרת והסכמת לקיים את הדיון בדחיפות כזאת.

קולט אביטל: מה עוד שהכנסת עוד מעט לא תהיה.

ואדים בלומין: דווקא הנוכחות כאן מבטאת היטב את הקושי שלנו כקואליציה.

ואדים בלומין: מי שנמצא כאן הם שותפים, אנשי מקצוע – הבכירים שבהם – שמולם כן נעשית עבודה, ויש הישגים והצלחות מרחיקות לכת.

ואדים בלומין: אבל הפנייה לוועדה הייתה בבקשה למלא את התפקיד הפרלמנטרי שלה בנושא של פיקוח על הרשות המבצעת.

ואדים בלומין: ביום זכויות הילד הבינלאומי אולי צריך לומר שוב את הדברים על נושא של הקצאת משאבים וחלוקת התקציב בהלימה לצרכים בשטח, לשיקולים המקצועיים ולא לשיקולים הפוליטיים.

ואדים בלומין: בבדיקה שלנו מצאנו בספר התקציב של משרד הרווחה שיש אפליה ברורה של הנוער העולה לטובת מגזר אחר, שכנראה מישהו חפץ ביקרו.

קולט אביטל: אתה מוכן לפרט?

קולט אביטל: אתם הסתכלתם בספר התקציב של משרד הרווחה, ויש שם הפחתה בתקציבים לנוער עולה?

ואדים בלומין: אין הפחתה, אני מדבר על מסורת שנמשכת כבר הרבה שנים; גם מבקר המדינה עמד על ההקצאה של למעלה מ- 80% מתקציבי המשרד למוסדות תורניים.

ואדים בלומין: לדוגמה, באגף תקו"ן יש לא מעט סעיפי תקציב שמיועדים ישירות לאוכלוסייה התורנית שבוודאי גם לה יש צרכים ומצוקות, אבל זה לא עומד בהלימה לצרכים בשטח, ובוודאי שהנוער העולה לא מקבל ומופלה לרעה.

ואדים בלומין: דבר שני, שהוא מעבר לסוגיית המשאבים הוא שיתוף הפעולה בין המשרד לבין הקהילה והארגונים הקהילתיים בביצוע של מערכי הסיוע.

ואדים בלומין: יש פה ניגוד גדול בין מהלך מאוד משמעותי שנעשה בדרגים המקצועיים.

ואדים בלומין: אנחנו באמת מצליחים להגיע להסכמה ולהבנות בשני הצדדים: גם מצד הקואליציה וגם מצד אנשי המקצוע בתוך המשרד, אבל ברגע שהדברים לא מכוונים מלמעלה, ואין להם גיבוי מאוד קשה להוציא את הדברים מהכוח אל הפועל.

ואדים בלומין: דברים כאלה נעשים במשרדים אחרים, במיוחד במשרד הקליטה- -

קולט אביטל: מה שנוגע לתקציבים שמוזרמים לנושא של נוער בסיכון, אני מניחה שיש כספים שבאים ממשרד הקליטה, יש כספים שבאים ממשרד הרווחה, ויש כספים שבאים ממשרד החינוך.

קולט אביטל: אני טועה?

ואדים בלומין: את בוודאי צודקת.

ואדים בלומין: אני רציתי להציג את הדברים מזווית חיובית ולומר שהעבודה נעשית בצורה יוצאת מן הכלל גם ברמת שיתוף הפעולה בין הקהילה לבין המגזר הציבורי, גם בנושא הקצאת כספים, שינוי מדיניות והליכה לכיוון של רב-תרבותיות.

קולט אביטל: ספר התקציב לפניי.

קולט אביטל: אתה אומר כאן בוועדה דבר די חמור, ש- 80% מהתקציבים של משרד הרווחה מופנים רק למגזר אחד- -

ואדים בלומין: בתמיכות.

ואדים בלומין: אני מדבר על שתי רמות של תקצוב: האחת היא סעיף 3(א) לחוק התמיכות- -

קולט אביטל: אבל יכול להיות שיש תקציבים אחרים שמוזרמים ישירות לנושא הזה, לא דרך תמיכות?

ואדים בלומין: כן.

ואדים בלומין: ולזה גם התייחסתי כשנתתי את הדוגמה של אגף תקו"ן שישנם סעיפים ייעודיים, כלומר לא באמצעות תמיכות בעמותות ובפעילות בשטח, אלא באמצעות הזרמה ייעודית של כספים.

ואדים בלומין: גם שם אנחנו מוצאים אפליה של מגזר מסוים לטובה ולרעתם של אחרים.

קולט אביטל: את זה מצאתם בספר התקציב?

ואדים בלומין: אין סעיפים לנוער עולה.

קולט אביטל: יכול להיות שזה נכלל בתקציב כולל.

קולט אביטל: תכף נשמע ממשרד הרווחה איך זה מוצא את הביטוי שלו.

סוזי בן ברוך: מי שמגיע לרווחה זה כבר נוער גם בסיכון וגם בסכנה.

סוזי בן ברוך: אם היית אומרת שזה משרד החינוך זה היה מעלה תמיהות.

סוזי בן ברוך: משרד הרווחה מטפל בנוער שהוא או עובר חוק או שהוא זקוק לטיפול ברווחה, והוא כבר בסיכון.

ואדים בלומין: אפשר לדבר על העניין האוניברסלי.

קולט אביטל: נתחיל מהעניין האוניברסלי.

ואדים בלומין: בוודאי.

ואדים בלומין: אבל הנתונים בשטח אומרים שיש מקום להבחין בקונטקסט התרבותי, וזאת המדיניות שמוכחת כיעילה ואפקטיבית במונחים של רב-תרבותיות.

ואדים בלומין: יש מקום להבחין ולהבין את הקונטקסט התרבותי שממנו בא המטופל או הלקוח.

ואדים בלומין: לטפל בכל נער מסומם רוסי, אתיופי או יליד הארץ, בוודאי יש לזה גם סימוכין, אבל זה מוכח פחות יעיל.

קולט אביטל: זה מה שאני שואלת אותך; האם על"ם, למשל, שאוספת נערים מהרחוב ומטפלת בהם באמבולנסים שלה, הטיפול שלה הוא רב-תרבותי או שמטפלים בילדים בין אם הם אתיופים, בין אם הם רוסים או באים ממקום אחר?

קולט אביטל: הטיפול הוא שונה?

ואדים בלומין: בהחלט, הטיפול הוא רב תרבותי.

ואדים בלומין: ישנה רכזת בתוך על"ם שמטפלת בדיוק בשאלה הרב-תרבותית.

ואדים בלומין: כל מי שעובד מול האוכלוסייה הוא כוח אדם מותאם שמבין את הרקע התרבותי, התוכניות הן מותאמות.

קולט אביטל: אבל נעשה הבחנה בין הקצאת המשאבים לבין הכלים – איך אנחנו מתמודדים עם התופעה.

קולט אביטל: אם אתה מודיע הודעה גורפת שמשרד הרווחה נותן רק למגזר אחד ולא נותן כמעט לאחרים, אני חייבת לבדוק דבר כזה, ואני לא מוצאת לכך תימוכין בספר התקציב.

קולט אביטל: אם אתה אומר שנותנים כך וכך כסף, אבל אין הבחנה בין האוכלוסיות השונות, ואנחנו דורשים כאן שבעוגה הזאת יהיה טיפול יותר נקודתי באוכלוסיות כאלה ואחרות הסיפור הוא שונה.

קולט אביטל: אתה לא אומר שלא מקצים לזה כסף.

קולט אביטל: תכף נשמע ממשרד הרווחה שלא הולכים בהקצאות לפי סוגי אוכלוסייה, אלא לפי סוגי בעיות.

קולט אביטל: אבל אני לא מדברת בשם משרד הרווחה, אני מנסה ללמוד את הנושא.

מילנה יערי: מה ששונה היום ממה שהיה בעבר – וזאת הסיבה שביקשנו לכנס את הישיבה הזאת – שמתוך שיתוף פעולה של משרד הרווחה ברור ששיעור גבוה מהנוער במצוקה זה נוער עולה.

מילנה יערי: לדוגמה, בסמים – 40%-50% מהמטופלים הם עולים; בחסות הנוער כ- 30% הם נוער עולה, גם רוסי וגם אתיופי.

מילנה יערי: אנחנו לא נכנסנו לדקויות מה המאפיינים של הנוער.

מילנה יערי: היה ברור שקיימת תופעה מאוד משמעותית, באיזה מינונים המשרד מתמודד עם האוכלוסייה הזאת.

מילנה יערי: ניסינו להבנות בגיבוי של המנכ"ל הקודם שפתח את הדלת ונתן לנו גיבוי לאורך כל הדרך כי הוא הבין את המנטליות, וגם השר אורלב בזמנו שיתף פעולה.

מילנה יערי: הייתה הבנה שצריך להבנות מדיניות מסודרת לגבי עבודה רגישת תרבות, גם לגבי תקציבים שהוא אמר שברגע שיהיו סדרי עדיפויות במשרד אפשר יהיה לייעד תקציבים ונתן את הגיבוי ואת התמיכה.

מילנה יערי: באמת היו 3 שנים של עבודה משותפת, של למידה, של הסכמות, של בניית תהליך משמעותי.

מילנה יערי: ברגע שהמנכ"ל לא היה שם, והדברים השתנו מבחינת סדר העדיפויות במשרד, אנחנו מצאנו שהנושא לא בסדר עדיפויות בכלל.

מילנה יערי: המספרים מראים את הממדים של הבעיה בצורה אחרת לגמרי.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אני מבקשת רקע ומידע, אם יש שינויים – האם יש עלייה או ירידה או בלימה של התופעה.

קולט אביטל: סוזי בן-ברוך, בבקשה.

סוזי בן-ברוך: אני מוכרחה לומר ראשית שיש ירידה בכלל ברמת מעורבות של קטינים בפשיעת נוער במדינת ישראל.

סוזי בן-ברוך: ברובד הכללי יש ירידה של 7.6%, נכון לאתמול.

סוזי בן-ברוך: זה לא מפתיע, תקופת ההינתקות עשתה את שלה.

קולט אביטל: מה הקשר?

סוזי בן ברוך: הקשר הוא שיש לנו היום 500 עובדי נוער, ועומדים לקבל עוד 54 עובדים בזמן הקרוב למשטרת ישראל.

סוזי בן ברוך: כמעט 70% - כמעט 350 – נמצאים בשטח, אוספים מידע, משוחחים עם בני נוער, חושפים עבירות.

סוזי בן ברוך: הדברים האלה לא היו בזמן ההינתקות, הם היו במקום אחר, ולכן רמת החשיפה של משטרת ישראל הייתה פגיעה בכלל.

סוזי בן ברוך: לכן בנתוני משטרת ישראל יש ירידה, אבל שלא נתבלבל.

סוזי בן ברוך: בחודשיים האחרונים יש עלייה של למעלה מ- 13% בפשיעת נוער לעומת ירידה של 11% בחודשיים הקודמים להם.

סוזי בן ברוך: רק בסוף דצמבר נוכל לתת נתונים משמעותיים.

סוזי בן ברוך: כנתון מצטבר עד היום יש לנו מעורבות – ואני מדברת רק על תיקי פ"א, תיקים שפתחנו ולא אי תביעה.

סוזי בן ברוך: אי תביעה אנחנו פותחים לנער שעבר עבירה פלילית בפעם הראשונה.

סוזי בן ברוך: אם זאת עבירה קלה יחסית, והוא משתף פעולה ומוכן לקבל טיפול מקצין מבחן לנוער, וקצין המבחן ממליץ לנו לגנוז את החומר, החומר הזה לא נכנס למסוף המשטרתי, ואף אחד לא ידע שהוא היה במשטרת ישראל.

סוזי בן ברוך: רוב הנוער העולה מכיוון שהם מעורבים בעבירות קלות יחסית בתחילת דרכם, כמו בגניבה של אוכל, אנחנו אפילו לא פותחים בתביעה, אלא מיד לפקיד סעד לחוק הנוער להמשך טיפול.

סוזי בן ברוך: לגבי גניבות, אנחנו חווים יותר עבירות "קטנות" – גניבות אופניים, חלקי מחשב, רדיו-טייפ ממכוניות, מכירה וקנייה של מחשבים או אוכל, השאלה היא מה הנער הזה צורך.

קולט אביטל: אתם מוצאים קורלציה בין העבריינים לבין המצב הכלכלי הירוד.

סוזי בן ברוך: נכון.

סוזי בן ברוך: ככל שתו העוני הולך ועוני כך רמת פשיעת הנוער ועבירות הרכוש הקטנות הולכות ועולות.

סוזי בן ברוך: אנחנו רואים את זה ב- 3-4 השנים האחרונות באופן עולה יחסית לשנים הקודמות שבהן הייתה ירידה בנושא הזה.

סוזי בן ברוך: לכן הנתון שאני נותנת כרגע הוא רק תיקי פ"א, תיקים שנכנסו למחשב המשטרתי, וכאן כבר לא נמנעה התלות של הקטין, מי שנכנס למסוף יודע שלנער הזה יש כבר תיק פלילי, וזה כבר אחרי מחווה ראשונית שכבר נתנו לו והוא טופל בידי שירותי הרווחה.

סוזי בן ברוך: עד אתמול נפתחו 4400 תיקים לנוער עולה בכלל, וזה מהווה 22% מסך פשיעת הנוער בישראל.

קולט אביטל: השיעור נשאר פחות או יותר יציב.

סוזי בן ברוך: לא, דווקא יש ירידה, זה היה 26% בשנה שעברה.

סוזי בן ברוך: יש ירידה כללית בתיקי פשיעת הנוער, ויש ירידה גם בפשיעת נוער עולה.

קולט אביטל: מה לגבי סמים?

סוזי בן ברוך: אם אנחנו מבודדים את החלקים האלה, לנוער עולה יש מעורבות של כ- 54% בפשיעת עבירות הרכוש, יותר מ- 20% בפשיעת סמים, והשאר זה עבירות אלימות- -

עמיהוד בהט: אז מה עושה את זה 22%, אם זה 54%?

עמיהוד בהט: איך זה ירד ל- 20%?

סוזי בן ברוך: זה ירד.

סוזי בן ברוך: מסך-כול פשיעת הנוער – 36 אלף תיקים – יש ב- 2005 4400 תיקים שביצע הנוער העולה בכלל: אתיופים, רוסים, תימנים, קווקזים וכדומה, סך-הכול 22%.

סוזי בן ברוך: בשנה שעברה זה היה 26%.

סוזי בן ברוך: חלקו של הנוער העולה באוכלוסייה בישראל הוא 12%; הם מעורבים ב- 22% מפשיעת הנוער בישראל, כלומר כמעט פי שניים לעומת 26% בשנה שעברה.

סוזי בן ברוך: השאלתי כאן כמה זה 22% האלה מתוך ה- 100% הפנימי.

סוזי בן ברוך: סך הכול התיקים של נוער מחבר העמים הוא 3244 תיקים, שמנבאים 16.8% מכלל עבירות הנוער, ו- 73% מכלל עבירות העולים מתוך ה- 100% הפנימי.

סוזי בן ברוך: תיקי נוער ממוצא אתיופי – 720 תיקים פליליים- -

קולט אביטל: שזה יותר ממה שהיה?

סוזי בן ברוך: לא.

סוזי בן ברוך: זה מהווה כ- 3% מכלל עבירות הנוער בכלל.

סוזי בן ברוך: שהנוער האתיופי מהווה 1.3% מכלל הנוער, והוא מעורב ב- 3% מכלל פשיעת הנוער בישראל, וזה 16% מכלל עבירות העולים.

סוזי בן ברוך: סך-הכול תיקים של נוער אתיופי פלוס ממוצע חבר העמים זה 90%, 10% הנותרים זה נוער עולה אחר שעלה לארץ.

קולט אביטל: יש לך נתונים לגבי הנוער הצרפתי, האמריקני?

סוזי בן ברוך: זה 10% הכולל.

קולט אביטל: הנוער שמגיע מהמדינות האלה הוא לא במצב סוציו אקונומי גרוע.

סוזי בן ברוך: פשיעת הנוער בישראל היא לאו דווקא קשורה למצב סוציו-אקונומי נמוך או גרוע.

סוזי בן ברוך: יש לנו נוער שנמצא במצב סוציו-אקונומי מאוד גבוה ומסודר, אלה ששואלים עליהם מה הם עושים בפשיעת נוער.

סוזי בן ברוך: זה נוער חזק בפשיעה ובסמים, חזק בנושא אלכוהול שגורר אותם לעבירות אלימות, וגם גניבות רכוש "למען הכיף" כדי לספק צרכים אחרים של ריגושים למיניהם.

קולט אביטל: ראו הרצליה.

סוזי בן ברוך: לא רק הרצליה.

סוזי בן ברוך: גם במקומות ברמה יותר גבוהה אנחנו נמצאים.

סוזי בן ברוך: זאת מנת חלקם של בני נוער אחרים, ותיקים שלא חסר להם שום דבר מבחינה כלכלית, אבל חסרים להם דברים אחרים מבחינה רגשית.

סוזי בן ברוך: הם מקבלים את זה חזרה על-ידי גניבה זו או אחרת הם זקוקים לתשומת לב של ההורים, אז הם לוקחים סמים, והם זוכים לתשומת לבם של ההורים, של המשטרה, של שירות המבחן לנוער.

סוזי בן ברוך: לכן ברזולוציה של מצב סוציו-אקונומי גבוה נראה יותר עבירות של גניבות רכוש, יותר סמים, אבל הרבה פחות עבירות מחשב כי זה יותר זמין, ולהיכנס למספרי ישראכרט של אזרחים בישראל ולהזמין עבורם סחורה, בשבילם זה סתם משחק; הם רק לא מבינים שהם עושים עבירה מסוג פשע, וכך מגיעים לבתי המשפט.

סוזי בן ברוך: בסך-הכול יש ירידה של 10% במעורבות בני נוער מחבר העמים בפשיעה בכלל – לעומת שנה שעברה – ושל נוער אתיופי ירידה של 11%.

סוזי בן ברוך: זאת גולת הכותרת.

קולט אביטל: יפה.

קולט אביטל: אתם קושרים את הירידה הזאת לתוכניות השונות שקיימות?

סוזי בן ברוך: בוודאי.

סוזי בן ברוך: דווקא באותם 14 יישובים שהתוכנית "מסיכון לסיכוי וסיכויים" קיימת אנחנו דרשנו שנער שמעורב בפלילים יגיע לתחנת המשטרה ומיד קצין הנוער יזמין קצין מבחן לנוער או מי שקיבל את המינוי המיוחד הזה, ורצוי שהוא דובר השפה שלו.

סוזי בן ברוך: הוא צריך להתקשר מיד ולהודיע שהנער, שהוא ממוצא כלשהו, נעצר בגין עבירה כזאת וכזאת.

סוזי בן ברוך: הוא מודיע להורים של הנער הזה וגם לנער שאותו עובד סוציאלי כבר מתחבר כדי לסייע לו בהליך הטיפולי.

קולט אביטל: קיימנו לא מעט ישיבות עם המשטרה שבהן נאמר לנו שחסרים חוקרים דוברי שפות.

סוזי בן ברוך: תכף אני אדבר על זה.

סוזי בן ברוך: התוכנית הזאת היא תוכנית משותפת למספר גורמים, ובאותם 14 יישובים כבר ראינו ירידה בשנה שעברה, לא רק השנה.

סוזי בן ברוך: השנה יש ירידה בכלל ברוב היישובים בפשיעה בכלל וגם בפשיעה של הנוער העולה.

סוזי בן ברוך: אבל כבר בשנה שעברה ראינו יתרונות של השיטה הזאת שבה נער שעבר עבירה מיד מתחיל להיות מטופל בידי קצין מבחן לנוער ומתחבר למשפחה.

סוזי בן ברוך: במשטרת ישראל עשינו מספר עבודות בעניין הזה.

סוזי בן ברוך: לפני שנתיים היה כאן מפכ"ל המשטרה, ומשטרת ישראל התחייבה לגייס דוברי שפות.

סוזי בן ברוך: יש לנו היום 30 עובדי נוער דוברי שפות רוסית ואמהרית ביישובים שיש בהם למעלה מ- 20% נוער עולה.

קולט אביטל: כמה רוסים וכמה אתיופים?

סוזי בן ברוך: 19 דוברי רוסית, ו- 11 אתיופים.

קולט אביטל: קודם היו לכם 13 רוסים והצלחתם להגדיל.

סוזי בן ברוך: נכון.

סוזי בן ברוך: הצלחנו להגדיל במקומות שבאמת צריך.

סוזי בן ברוך: צריך לזכור שהנוער הזה יודע עברית; הבעיה היא לא עם הנוער שנעצר, אלא עם ההורים שאנחנו רוצים יותר קשר איתם.

סוזי בן ברוך: אנחנו חייבים לזמן את ההורים ולשתף אותם בעבירה שביצע הילד.

סוזי בן ברוך: יותר מזה, הוא גם שותף אחרי זה בתהליך הטיפול בשירותי הרווחה.

סוזי בן ברוך: לכן ככל שהוא יבין יותר ויהיה שותף יותר, כך הוא גם ירצה להיות שותף לטיפול עצמו.

סוזי בן ברוך: בקורס קצינים הקרוב ישתתף לראשונה קצין נוער ממוצא אתיופי.

סוזי בן ברוך: יש לנו 4 קציני נוער דוברי רוסית, ממוצא רוסי.

סוזי בן ברוך: זה חידוש מבחינתנו.

סוזי בן ברוך: אני חייבת לציין שכולם עושים עבודה מדהימה, הם חבר'ה מדהימים, ואין ספק שזה היה מצרך המציאות, ואנחנו כמובן מודים לוועדה שלחצה בעניין כי אלה תקנים שנוספו לנו במערכת.

סוזי בן ברוך: אנחנו עומדים לקבל עוד 54 תקנים של עובדי נוער במשטרת ישראל.

סוזי בן ברוך: גם לשם הכנסנו דרישות לדוברי שפות באותן תחנות נדרשות; במשטרת ישראל יש לנו אגף קהילה ומשטר אזרחי, ותכף נגה תספר מה עושים בנושא הזה השוטרים הקהילתיים דוברי שפות ביישובים האלה; ויש את מציל"ה במשרד לביטחון פנים.

סוזי בן ברוך: השר לביטחון פנים שמציל"ה תתחבר בעיקר ליישובים מרשימה שמסרתי שיש בהם נוער עולה.

סוזי בן ברוך: המטרה היא שמציל"ה תיתן תקציבים באותם יישובים בדרך של matching – שקל מול שקל.

סוזי בן ברוך: נעשית עבודה מאוד אינטנסיבית במשרד.

סוזי בן ברוך: גברתי יכולה לבקש מהשר נתונים אף על פי שהכול מתחלף כרגע.

קולט אביטל: לדעתי, השר שלכם לא יתחלף.

סוזי בן ברוך: אז התוכנית תימשך.

נגה רוגל: אני מייצגת כאן את אגף קהילה במשמר האזרחי.

נגה רוגל: אנחנו אחראים על מערך השיטור הקהילתי בארץ אף על פי שמלבד היות מערך של שיטור קהילתי זאת גם גישה ותפיסה כוללת שאנחנו מנסים להטמיע אותה במשטרה בהצלחה לא מלאה כי לא כל המפקדים, לצערנו, מחוברים לגישה של שיטור קהילתי, וחלקם רואים בה מותרות של משטרה ענייה שנלחמת יום-יום על תקציבים ועל כוח אדם.

נגה רוגל: אנחנו פורסים מערך של כ- 360 נקודות של שיטור קהילתי שבהן יש כ- 500 שוטרים קהילתיים שמוכשרים אצלנו ברמה של שלב א' ושלב ב'.

נגה רוגל: אלה שוטרים בעלי ניסיון משטרתי גדול בדרך כלל, חלקם גם עבדו בנוער לפני-כן, הם בעלי יכולת להיות עצמאיים בשטח, ליזום ולא רק להגיב.

נגה רוגל: הם פועלים בשכונות, בערים וביישובים מבודדים ממטולה עד אילת.

קולט אביטל: עבודתם יזומה?

נגה רוגל: עבודתם יזומה, והם מוכוונים להתחבר לקהילה, למוסדות ולארגונים שפועלים בתוך הקהילה, ויחד איתם לעשות פרויקטים.

נגה רוגל: אנחנו בהחלט רואים את הנוער כאחד הנושאים המרכזיים שהם אמורים להתעסק בו.

נגה רוגל: אם אנחנו שואלים היום שוטרים קהילתיים איזה שיעור מסך כול העבודה שלהם מושקע בנוער הם אומרים כ- 30%, ויש להם עוד הרבה דברים אחרים לעשות חוץ מזה.

נגה רוגל: אנחנו רוצים לעשות שדרוג של הנושא הזה ולא להשאיר את השטח רק ליוזמות מקומיות.

נגה רוגל: אנחנו רוצים כבר מרמת המטה הארצי, כמו שעשינו בחינוך הפורמלי, לייצר תוכניות שנוריד לרמות השטח.

נגה רוגל: בימים אלה אנחנו מעבים את מערך כוח האדם שלנו ברמת המטה, ואנחנו נתחיל ליזום גם תוכניות כלל ארציות שננחה אותן מלמעלה בחיבור עם גופים אזרחיים שפועלים בנושאים האלה בשימת דגש על נוער עולה, נוער בסיכון ושעות אחר-הצוהריים- -

קולט אביטל: יש לכם שולחן משותף, שאתם מזמינים אליו את הארגונים השונים לפעילויות?

שלומית אשרי: מאוד נשמח.

נגה רוגל: אנחנו פחות עובדים בצורה של שולחן משותף, אבל זה בהחלט כיוון שאפשר לחשוב עליו.

נגה רוגל: אנחנו מאוד מחוברים לגורמים של משרד החינוך שפועלים בתחומים שרלוונטיים לעיסוקים שלנו.

נגה רוגל: אנחנו עובדים יותר מול כל גורם בנפרד ופחות בצורה מערכתית ברמת המטה הארצי.

נגה רוגל: ברמה היישובים מנחים את הרשות המקומית להיות גורם שמרכז ומסנכרן את כל הגורמים שפועלים בתחומו לנושא הזה של פעילות מול נוער בדגש על נוער בסיכון.

סוזי בן ברוך: אני רוצה להוסיף, במסגרת התוספת יש לנו קצינה מיוחדת למגזרים מיוחדים, היא הקצינה ה- 30 במחלקת הנוער.

קולט אביטל: מה זה קצינת מגזרים?

אפרת וולך: הרעיון הוא להיות אחראית על כל הפרויקטים שעוסקים בעולים.

קולט אביטל: במילים אחרות, את הרפרנטית.

סוזי בן ברוך: היא אחראית לנושא של עולים וערבים.

סוזי בן ברוך: מגזרים מיוחדים הם מגזרים בתוך האוכלוסייה צריך לתת להם שימת לב מיוחדת.

סוזי בן ברוך: אנחנו עושים את זה כבר שנים, אבל יש לנו עכשיו קצינה שאמורה להתחבר עם כל הגורמים.

סוזי בן ברוך: למשל, בשבוע שעבר נפגשנו עם עמותת "פידל" בנושא של אתיופים ונפגשנו לפני כשנה וחצי עם הקואליציה; אבל הקשר שלנו הוא מהצד של פשיעת הנוער העולה.

סוזי בן ברוך: הצד הקהילתי הוא בדגש על מניעה.

שלומית אשרי: זה רק נוער?

סוזי בן ברוך: נוער עולה ונוער ערבי.

שלומית אשרי: אם כך, שתי"ל מכיר הרבה מאוד ארגונים גם בתחום הערבי.

שלומית אשרי: אם תרצו אנחנו נשמח לעזור בכך.

ואדים בלומין: זאת בעצם הייתה הכוונה שלנו בתוכניות האלה שמותאמות – כוח אדם ורכישה בדיוק כמו שמשרד החינוך הכשיר יועצים חינוכיים.

ואדים בלומין: אנחנו באמת מברכים ומוקירים עבודה נהדרת- -

קולט אביטל: אני שמחה לשמוע שהבעיה היא לא המשטרה.

ואדים בלומין: ההבנה הזאת קיימת גם במשרד הרווחה.

קולט אביטל: נשמע עכשיו את משרד הרווחה.

קולט אביטל: דפני מושיוב, בבקשה.

קולט אביטל: קודם כל מבחינת התקציבים

דפני מושיוב: מבחינת התקציבים הגישה של משרד הרווחה מרגע המעבר בראשית שנות ה- 90' מהטיפול הסוכנותי לטיפול של משרדי הממשלה הייתה גישת התוספת לעולים.

דפני מושיוב: היה אז הסכם בין הסוכנות לבין ממשלת ישראל, והגישה הייתה אז גישה של תוספת.

דפני מושיוב: אם ישנו למשל סעיף "ילדים בסיכון" הוסיפו לצד זה "ילדים עולים בסיכון", "משפחות במצוקה" – "משפחות עולות במצוקה".

דפני מושיוב: כנ"ל גם לגבי מספר סעיפים שיצרו אותם.

קולט אביטל: כשהיה סעיף כזה והוספתם לו תוספת קיבלתם גם תוספת תקציב?

דפני מושיוב: במשך השנים שמספר העולים היה גבוה הייתה גם תוספת ניכרת.

דפני מושיוב: בשנים האחרונות באמת רק מקצצים.

קולט אביטל: אבל מדברים על נוער שעלה ונמצא כאן.

דפני מושיוב: בספר התקציב יש סעיף שנקרא "צעירים עולים" ונערה במצוקה".

דפני מושיוב: הסכומים, לצערי, לא גדלו.

דפני מושיוב: נכון שהחלק היחסי של העולים במספר המטופלים הוא לא בפרופורציה למספרם.

סוזי בן ברוך: מה כן בפרופורציה?

דפני מושיוב: זה בקורלציה מלאה לשר.

דפני מושיוב: אצלנו רק מקצצים- -

סוזי בן ברוך: כל נער עובר חוק זכותו לקבל טיפול; רוב הנערים בארץ לא זוכים טיפול, שלא תהיינה אי הבנות, כי אין מספיק קציני מבחן נוער לפקידי הסער.

סוזי בן ברוך: השר שלנו זועק כל הזמן לראש הממשלה שייתן להם תקנים, לא לנו – להם – וזה לא עובד כבר כמה שנים.

דפני מושיוב: רק כדי לתת דוגמה, ראש הממשלה שבאמת מעורב מאוד במוסד מהסוג הזה, רשימת ההמתנה של נערות במצוקה – ולפעמים זה ממש דיני נפשות- -

קולט אביטל: זה לא היה קורה אם זאת הייתה שרת החינוך.

דפני מושיוב: זאת הנקודה.

דפני מושיוב: עקרונית, יש התייחסות, השאלה היא הנתונים, ולצערי זאת סוגייה שאין לי מענה לה, אני כואבת אותה.

קולט אביטל: את אומרת שיש תקציב, ובו יש מענה לנושא של העולים, אבל הוא כל-כך מקוצץ.

דפני מושיוב: הסעיף קיים, הסכום דל.

מילנה יערי: מהשיחות שמנהלים את השירותים האלה, גם הסעיף שקיים הוא לא בהכרח מופנה לאוכלוסייה של עולים, אלא מתחלק על הנושא באופן כללי.

קולט אביטל: זאת האשמה די חמורה וצריך לבדוק אותה.

קולט אביטל: אם אתם אומרים שתקציב ייעודי שצבעו אותו לצורך עולים מוציאים לדברים אחרים, זה דבר שצריך לבדוק אותו.

קולט אביטל: זה דבר שאפשר גם לפנות למבקר המדינה שיבדוק.

קולט אביטל: זה מה שאתם אומרים?

מילנה יערי: כן.

דפני מושיוב: להפך, לצד התקציב הכללי, למשל למסגרת של מועדון לנערות במצוקה – ולא עושים בו סגרגציה, יכולות לשבת גם נערות עולות וגם ותיקות – התקציב מאוחד ברשות המקומית.

דפני מושיוב: אני לא נתקלתי באפליה כלפי עולה; אלא אם יש מקרה פרטי, ובאמת מותר וחשוב שיעלו אותו לסדר היום, אבל אני לא נתקלתי באפליה כלפי עולה שאמרו לה שאין תקציב, והיא צריכה לצאת.

דפני מושיוב: אני ציינתי שחסר מקום – חסר מקום במקום כמו "צופיה" וגם לנערות אחרות במצוקה.

דפני מושיוב: המקומות האלה זה דיני נפשות, והלוואי שהיה תקציב.

דפני מושיוב: חשוב לציין שבחלק מהסעיפים לא נוצרו סעיפים לעולים מפני שלא חשבו בנושא של סמים או אלימות במשפחה- -

קולט אביטל: אבל זה לא חדש, זה קיים כבר כמה שנים.

דפני מושיוב: נכון.

דפני מושיוב: ולהוציא סעיף זה מאוד קשה.

דפני מושיוב: לכן הטיפול קיים, ואפילו יש מקומות שבסך-כול התקציב לא מבחינים בין ילד כזה או אחר, אלא המדיניות היא לתת שירות אוניברסלי.

דפני מושיוב: מה שאנחנו עושים בתוך השירות האוניברסלי זה לדאוג לדרכי התערבות שהן רגישות תרבות, אל"ף בהכשרת העובדים הסוציאליים, בי"ת בשימוש בעובדים סמך-מקצועיים ובפיתוח מתודות התערבות בעבודה סוציאלית.

דפני מושיוב: המקצוע הזה פותח במערב, הוא לא מותאם לחברות מסורתיות שלא היגרו, אלא חיות בתוך החברה שלנו, וזה אחד המחדלים של בתי הספר לעבודה סוציאלית בתחום המחקרי.

דפני מושיוב: יחד עם זה, לאט-לאט נוצרות מתודות חדשות גם בארצות המערב.

דפני מושיוב: סך הכול המהגרים מגיעים מהחברות המסורתיות למרכז אירופה, למערב אירופה, לארצות-הברית ולאוסטרליה, ואנחנו לומדים ומפתחים גם שם.

דפני מושיוב: המשרד בשיתוף עם משרדים אחרים, גם עם משרד הקליטה וגם עם המשטרה מצא את הקרקע היותר נוחה לשיתוף פעולה באשלים ששם מפתחים את התוכניות הנוספות לעולים יחד עם המגזר השלישי.

קולט אביטל: אתם בעצם נותנים תשובה באמצעות אשלים?

דפני מושיוב: ברמת המטה, מלבד המפגשים שהמנכ"ל הוסיף – למנכ"ל הקודם הייתה מדיניות של הפרטה; 75% מהשירותים במשרד הרווחה מופרטים- -

קולט אביטל: לא בטוחה שזה רעיון כל-כך נפלא.

קולט אביטל: במדינת רווחה כמו מדינת ישראל- -

קריאה: מדינת רווחה לשעבר.

קולט אביטל: את צודקת, לשעבר.

קולט אביטל: בשבדיה שהיא לא מדינה ענייה ומסכנה, יש גם קפיטליזם, אבל רמת השירותים שניתנים לכולם היא גבוהים מאוד, גם למהגרים.

קולט אביטל: אם מסתכלים על מה שעשו בצרפת לעומת מה שעשו בשבדיה כשהחליטו לקלוט אנשים קליטה קהילתית, רואים שבטיפול נכון ובמשאבים של הרווחה יש הצלחה.

קולט אביטל: לכל מהגר שם הצמידו מטפל אישי, כל ילד מקבל שיעורי שפה בביתו; ודבר מדהים שהם עשו – כיוון שיש להם "עולים" או מהגרים שהגיעו לשם מאפריקה ואף על פי שבשבדיה הטיפול בסמים מאוד נחרץ לכמה מזקני השבט מאפשרים לייבא כל שנה 40 קילו מהסם שהם צורכים.

קולט אביטל: והכול עובר שם על מי מנוחות, ויש אינטגרציה בתוך החברה.

קולט אביטל: רוצה להתייחס למה שנאמר פה ולראות אם אפשר ליצור שוב זיקה בין הארגון לבין מה שאתם עושים?

דפני מושיוב: אנחנו היום משרד שהשר בו הוא ראש הממשלה.

דפני מושיוב: המשרד עומד בפני פיטורים מאוד גדולים, ודחו את זה בינתיים בחודשיים.

דפני מושיוב: זה חלק מהמצב עכשיו.

דפני מושיוב: המקום שיש בו פעילות עקבית ומקצועית, לא פוליטית ולאורך זמן הוא המקום באשלים- -

קולט אביטל: כיוון שאני לא ישבתי על ספרי התקציב, אני מבקשת שמישהו יעביר אליי מה חסר בסעיף התקציבי הזה כדי שאני אדע כמה חסר.

קולט אביטל: התקציב לא יעבור לפני פיזור הכנסת, אבל אולי בכנסת הבאה אפשר לעשות - - -

דפני מושיוב: אני אשמח אם תהיה השפעה, זה לא רק בתקציב הזה.

דפני מושיוב: כשישבתי על נושא קליטת העולים מאתיופיה שיבואו עכשיו ודיברתי על המצוקות שקיימות, אמרו לי אנשי משרד האוצר שמספר מקרי ההתאבדות מתאים לסטטיסטיקה.

קולט אביטל: אנשים אובייקטיביים.

דפני מושיוב: אנחנו נמצאים במקום מאוד קשה, ועד היום לא תוקצבנו בנושאים האלה.

דפני מושיוב: זה לא רק התקציבים האלה; אנחנו צריכים להסתכל על ילדים, על נוער, על משפחות, על זקנים, על חולים ועל חד-הוריות.

דפני מושיוב: את יודעת שלמשרד הרווחה אין סעיף תקציב בנושא של אמהות חד הוריות?

קולט אביטל: זה אני יודעת.

דפני מושיוב: הדיון הוא אמנם דיון על נוער, אבל גם הילדים שייכים, והנוער הוא חלק ממשפחה וחלק מקהילה.

דפני מושיוב: לכן הדיון צריך להיות על סך-כול תקציבי הטיפול בעולים במשרד הרווחה מול האוצר ולהיאבק גם על המקום המיוחד של הטיפול בבני נוער.

ואדים בלומין: אנחנו אגב מסכימים לגבי העניין ההוליסטי, כי הטיפול בנוער חייב לכלול את הנושא המשפחתי.

ואדים בלומין: בוודאי יש מצוקות אחרות במשרד, אבל אנחנו לא נוכל לנסות לפתור ולקדם את כולן.

ואדים בלומין: לכן ההצעה לבחון את הדברים ברמה של תקציב, ואיך המשרד מעריך את החסרים החריפים ביותר ראויה.

מילנה יערי: ואנחנו נשמח להיות שותפים לזה.

ואדים בלומין: ואז נעבוד גם מול משרד האוצר כדי לקדם את הדברים.

ואדים בלומין: ניסינו לצמצם את הדיון הזה רק לסוגייה של כספים ומשאבים, ויש פה גם סוגייה מהותית יותר של מדיניות המשרד.

ואדים בלומין: זה נכון מה שדפני אומרת על אוסטרליה ועל מצב המחקר עד היום, אבל זה לא אומר שלא כדאי לבחון שינוי, במיוחד בגלל המצב המוצהר שהמשרד אומר שהוא נותן שירות אוניברסלי.

ואדים בלומין: זה גם לא מספיק.

נגיסט מנגישה: אני מאוד שמחה לשמוע מסוזי שיש ירידה בפשיעת נוער עולה מאתיופיה, אבל אם אנחנו נראה 720 נערים - -

סוזי בן ברוך: תיקון - לא 720, למעלה מ- 1400.

סוזי בן ברוך: יש הנחת עבודה שיש תביעה לפני זה.

סוזי בן ברוך: בכל תיק סמים, למשל, יש בין 3 ל- 100 תיקים.

נגיסט מנגישה: עוד יותר חמור.

נגיסט מנגישה: לכן המצב של נוער עולה מאתיופיה הוא חמור ביותר.

נגיסט מנגישה: אם מתוך 1.3% מכלל הנערים מספר כזה של עולים מאתיופיה מעורב בפשיעה זה חמור ביותר.

נגיסט מנגישה: אנחנו עובדים בשטח כבר שנה שנייה.

נגיסט מנגישה: אנחנו ממקדים את כל המאמצים בסיוע של נוער בבית-ספר ונוער במצבי סיכון.

נגיסט מנגישה: כרגע יש כ- 4500 בני נוער בתוכנית שלנו שמקבלים סיוע לימודי בהכנה לבגרויות, וזה כולל ארוחות צוהריים.

נגיסט מנגישה: יש לנו מרכזים לאיתור ולטיפול בנוער במצבי סיכון ב- 5 יישובים, ואנחנו מתרחבים ל- 13.

נגיסט מנגישה: אנחנו מקבלים דיווחים מאוד קשים מההורי; המצב הכלכלי של ההורים מאוד קשה, אפילו קשה ביותר.

נגיסט מנגישה: העוני מתגבר, אף אחד לא דואג לצורכיהם של אותם ילדים בעלי צרכים, ולכן יש קושי רב.

נגיסט מנגישה: שמעתם מדפני שמספר מקרי ההתאבדות של נערים עולים מאתיופיה הוא גבוה ביותר; שלשום התאבדה נערה שלומדת בפנימייה בפתח-תקווה.

נגיסט מנגישה: לכן כמעט כל שבוע-שבועיים אנחנו מתאבלים על כל אחד שמתאבד, והאלימות גדולה ביותר.

נגיסט מנגישה: יחד עם זאת התקציב לנערים עולים הולך ויורד.

נגיסט מנגישה: המענים לא נותנים לנערים תשובות מתאימות.

נגיסט מנגישה: אני יודעת מחבריי במשרד הרווחה ובמשרד הקליטה על המאמץ לקבל תקציבים, אבל המענים לא נכונים, ואין תשובות לבקשות של כולם.

נגיסט מנגישה: אני רוצה לבקש מיושבת ראש הוועדה.

נגיסט מנגישה: נושא התאבדויות הנערים לא צריך להיות על סדר היום של עולי אתיופיה בלבד, זאת זעקה של עם ישראל וזעקה של כל המשרדים.

נגיסט מנגישה: לכן אני מבקשת בדיקה דחופה של המניעים העיקריים ואיזו תוכנית טיפול מיוחדת אפשר לעשות כדי לעצור את המצב הזה.

נגיסט מנגישה: יש עלייה בדרך של 300 ל- 600 עולים חדשים מאתיופיה- -

קולט אביטל: את יכולה לתת לנו מושג על ממדי התופעה?

נגיסט מנגישה: לקחנו פסיכולוג שמתמחה בהתאבדויות.

נגיסט מנגישה: הוא מגבש כרגע מסמכים, ואנחנו נעביר לשותפים שלנו בפרויקטים ולוועדה מספרים וסטטיסטיקות.

נגיסט מנגישה: לעדה אין מענה, התאבדויות של נערים והתאבדות בכלל זאת תופעה לא מוכרת באתיופיה.

נגיסט מנגישה: זאת תופעה חדשה, אנשים במנהיגות הרוחנית עוסקים רבות בכך, אבל לא יכולים לעצור את זה.

קולט אביטל: פסיכולוגים צריכים לתת מענה לזה.

קולט אביטל: מנגיסט מנגישה: זאת בקשתי מטעם הפרויקט.

קולט אביטל: הפרויקט יעשה כל המאמצים ללמוד, ולהביא גם-כן יחד עם כולם אולי אור בקצה המנהרה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: משרד החינוך, בבקשה.

עמיהוד בהט: יש פה 3 רמות בפעולה של משרד החינוך נושא של נוער בסיכון ובסכנת נשירה; יש פה הפעולה הדחופה של שיתוף פעולה בין-משרדית או עם גופים חיצוניים אחרים שנועדה לעניין הזה.

עמיהוד בהט: כלומר, משרד החינוך והקליטה עובדים גם במסגרות של סיכון-סיכוי ועוד תוכניות אחרות שמנכ"לית משרד הקליטה יזמה, והמשך דרך הפרויקט הלאומי שמשרד החינוך הוא חלק גדול ממנו, ונמצא בסדר היום שלו כל הזמן, והמשך דרך היחידה לקידום נוער.

עמיהוד בהט: אגב, בכל התקציב של משרד החינוך יש תקציב ייעודי לעולים ובתוך זה לנוער בסיכון.

קולט אביטל: מה התקציב?

עמיהוד בהט: אנחנו מעבירים לקידום נוער כ- 2.5 מיליון שקל בשנה לצורך הפעלת מדריכים ייעודיים, גם יוצאי אתיופיה וגם יוצאי חבר העמים, ברשויות המקומיות על-ידי היחידה לקידום נוער, ואותו דבר בביקור סדיר.

עמיהוד בהט: יש גם מערך שלם של השתלמויות - -

קולט אביטל: לא הבנתי, אפשר להסביר לי מה זה?

עמיהוד בהט: זה באשר ליחידה לקידום נוער שמקבלת מאתנו כ- 2.5 מיליון שקל לצורך הפעלת מדריכים ייעודיים.

עמיהוד בהט: אנחנו גם שותפים למערך השתלמויות שלם של כוח האדם המקצועי ביחידה לקידום נוער.

עמיהוד בהט: כשנשאלנו בוועדה שעסקה בנשירה בראשותה של חברת הכנסת לשעבר תמר גוז'נסקי, והגענו לנשירת עולים, כשבאו לדבר קציני משטרה לקידום נוער היא הושיבה את כולם ואמרה, זה לא העיקר, העיקר הוא מה אתם עושים כדי למנוע את כל הדברים האלה.

עמיהוד בהט: אז הייתי צריך לתת שם סקירה כללית, והאמת היא שבטריטוריה שלי במשרד יש פעולות רבות מאוד והרבה מאוד כסף.

עמיהוד בהט: בראש ובראשונה, תוכנית מערכתית ב- 150 חטיבות-ביניים בארץ- -

קולט אביטל: אתה בעצם אומר שמניעת נשירה היא כבר נדבך ראשון למניעת פשיעה.

עמיהוד בהט: בוודאי.

קולט אביטל: אבל מה אתם עושים כשהילדים כבר נשרו ומסתובבים ברחובות והולכים למכולת השכונתית וקונים את הוודקה?

עמיהוד בהט: יש כאן שתי פאזות: פאזה של פיתוח מערכת הלימודים שעליה אני יכול לתת סקירה, והיחידה לקידום נוער שעוסקת בכל מה שנמצא צפונה, מילד שנשר כבר.

עמיהוד בהט: מה שנמצא בתפר זה היחידה לביקור סדיר שהיא תחילת הדרך לקראת הנשירה – נשירה סמויה – ובהמשך.

עמיהוד בהט: יש פה שלושה שלבים.

עמיהוד בהט: בשלב המוקדם יש מטרות רבות שמטרתן לקחת את הנוער שיש בו אחד או יותר מגורמי הסיכון לנשירה ולעסוק בו בכל חטיבות הביניים בארץ.

עמיהוד בהט: לדוגמה, יש לנו כבר הכפלה של מספר המגשרים ועוד כל מיני אלמנטים שמטרתם לעצור.

קולט אביטל: בהכפלת מספר המגשרים קרן קרב משתתף?

עמיהוד בהט: מגשרים בארץ מופעלים בידי 5 גורמים: המשרד עבר מ- 23 מגשרים ל- 41 תוך שנה וחצי.

עמיהוד בהט: הפרויקט הלאומי עומד להעסיק עוד כ- 20 מגשרים והעסיק 6 מגשרים בשנה שעברה.

עמיהוד בהט: בקרן קרב יש בערך 20 מגשרים, עמותת פידל העסיקה מתרומות עוד כ- 8 או 10 מגשרים.

עמיהוד בהט: מנגיסט מנגישה: עמותת פידל מכשירה מגשרים שמפעילים היום את כל המערכת.

עמיהוד בהט: זאת אומרת יש קרוב ל- 100 מגשרים שמועסקים.

עמיהוד בהט: גם גני הילדים התחילו לקבל מגשרות, במיוחד בגני הילדים עתירי העולים.

עמיהוד בהט: 20 משרות שמשרד החינוך מעסיק בגני ילדים עתירי עולים, וביישובים שיש בהם- - - פועלות מגשרות מטעם התוכנית.

עמיהוד בהט: גם הג'וינט שותף, אגב.

עמיהוד בהט: הכול בוועדת תיאום אצלנו במשרד.

עמיהוד בהט: יש עוד פעילויות שונות שאני לא ארחיב עליהן כרגע.

עמיהוד בהט: בשלב הבא נמצא הביקור הסדיר שתפקידו לעסוק בנושא של נוער שנמצא בנשירה סמויה; השלב השלישי הוא קידום נוער, שעליו דיברתי בתחילת הדברים.

עמיהוד בהט: חיים להב לא נמצא כאן, אבל לו יש הידע של כל מה שקשור לכך, מהילד שנשר כבר דרך תוכניות שיקום כאלה ואחרות והמדריכים הייעודיים.

דבורה מרחבי: אני רוצה קצת לסבר את האוזן.

דבורה מרחבי: זה נשמע "לא נורא" אצלנו.

דבורה מרחבי: אני אשווה את הנשירה של ילדים עולים לעומת נשירה של ילידי הארץ.

דבורה מרחבי: בממוצע 4.8% מכלל ילידי הארץ נושרים ממערכת החינוך בסביבות ט-י"ב; ילדים צעירים יש מעט מאוד מקרים, ואז שירותי הרווחה מעורבים בכל מקרה.

דבורה מרחבי: אני אפילו אגיד י"א-י"ב משום שעד תום חינוך חובה הנשירה היא קטנה מאוד.

דבורה מרחבי: הנשירה בקרב האתיופים היא 5.2%, שזה חמור מאוד בעיניי.

דבורה מרחבי: מנגיסט מנגישה: באיזה גילאים?

קולט אביטל: ט-י"ב.

קולט אביטל: מנגיסט מנגישה: אז מדוע יש נשירה של 25% מהתלמידים שמגיעים לכיתה י'-י"ב?

דבורה מרחבי: זה לא ידוע לי.

דבורה מרחבי: אני אבדוק את זה.

קולט אביטל: היא אומרת 25%, ואתם אומרים 5%.

קולט אביטל: איפה נשרו 20%?

קריאה: 25% זה נשירה סמויה.

דבורה מרחבי: נכון, זה משהו אחר.

דבורה מרחבי: עולי ברית המועצות יש 6.3%, ואני מדברת על נשירה גלויה, כלומר ילדים שהגוף שלהם לא נמצא בבית-הספר.

דבורה מרחבי: מנגיסט מנגישה: אני גם מדברת על נשירה גלויה - 25% לא מסיימים את 12 שנות לימוד.

עמיהוד בהט: ישנן גישות שונות לדרך שבה מודדים נשירה.

עמיהוד בהט: ההבדל בין 25% ל- 5% הוא לא הבדל קטן, אבל השאלה היא מה לוקחים בחשבון ומה לא.

עמיהוד בהט: בלשכת המנכ"לית שלנו היו דיונים ארוכים בזמן האחרון על נשירה.

עמיהוד בהט: למשל, ילד שעבר מבית-ספר אחד לבית-ספר יותר טוב, חלקים מסוימים במערכת רואים את זה כנשירה לא במובן הרגיל - -

קולט אביטל: אם אנחנו יודעים ש- 25% ילדים אתיופים לא מגיעים לבית ספר, זה לא משום שהם הולכים לבית ספר יותר טוב.

עמיהוד בהט: לא, אני לא אמרתי את זה.

עמיהוד בהט: אני נתתי דוגמה לשיטות שונות של חישוב.

עמיהוד בהט: צריך לבוא מומחה לעניין להסביר את הגישות השונות, ואז הכול יהיה ברור.

עמיהוד בהט: אני הופתעתי בדיוק כמו כולם לשמוע על הפער הזה, אבל אלה פשוט שיטות שונות לחלוטין.

30095: עמיהוד סיפר על מה שעושים הארגונים הלא ממשלתיים.

30095: במשרדי הממשלה אין תקציבים, והם לא עושים מספיק, נגיד את זה באופן ברור.

30095: אנחנו יודעים שמשרד הקליטה, משרד החינוך ומשרד הרווחה יכולים לעשות, אבל הם מדברים יותר על הארגונים הלא-ממשלתיים שעושים מה שאפשר מהתרומות.

30095: זאת לא הדרך לברוח מאחריות.

30095: אחת הסיבות להתאבדות בקרב נוער אתיופי הוא הקונפליקט בין ההורים לבין הילדים, בין המסורת לבין המודרניות.

30095: מה משרד החינוך, משרד הקליטה ומשרד הרווחה עושים כדי להכשיר את ההורים לקבל את המציאות?

30095: אין.

עמיהוד בהט: למה אין?

30095: בבוקר התעכבתי כדי לטפל בילד שיושב בבית מאז התחלת שנת הלימודים, אין לו מסגרת.

30095: האמא מסתובבת בכל מקום, ואין לה מענה.

30095: הוא יושב בבית.

30095: 10 ילדים מחטיבות ביניים בבית שמש מסתובבים בבית.

30095: מה אתה אומר על זה, עמיהוד?

עמיהוד בהט: אני אומר שיש עשרות תוכניות לדרבן פעולה של הורים, גם במשרד החינוך וגם במשרד הקליטה.

דבורה מרחבי: אני רוצה להמשיך את דבריי.

דבורה מרחבי: גם לגבי ילדים ישראלים, לצערי, אין חוק חינוך חובה בכיתה י"א-י"ב.

דבורה מרחבי: אין דרך לכפות על הורים ועל נערים ונערות להגיע לבית-הספר; ויש רבים שב-י"א י"ב נותנים בעיטה גדולה ולא רוצים ללמוד.

דבורה מרחבי: זה לא מכיוון שטוב להם בבית-ספר, אני לא רוצה לנקות את המערכת, כי כפי הנראה לא טוב להם שם, והם מצביעים ברגליים – אבל זאת עובדה.

דבורה מרחבי: אנחנו באמת משתדלים לעשות הכול בעבודת המניעה.

דבורה מרחבי: חבל שחיים להב לא כאן כדי להגיד מה עושים אחרי שהילדים יוצאים.

דבורה מרחבי: בין השאר יש לנו קציני ביקור סדיר במקומות שיש בהם הרבה עולים.

דבורה מרחבי: השתדלנו לקלוט קציני ביקור סדיר מהעדה האתיופית- - מנגיסט מנגישה: כמה עולי אתיופיה הם קציני ביקור סדיר?

דבורה מרחבי: 15.

מילנה מרחבי: כמה דוברי רוסית יש?

דבורה מרחבי: יש קצת פחות קציני ביקור סדיר מעולי חבר העמים מאשר מאתיופיה.

מילנה יערי: זה בגלל הצרכים בשטח?

דבורה מרחבי: במידה רבה אני חושבת שזה בגלל הצרכים בשטח.

דבורה מרחבי: נדמה לי שהמרחק והמנטליות הם יותר קשים כשמדובר על עולי אתיופיה מאשר על עולי חבר העמים; גם המוטיבציה ללמידה היא יותר גדולה בקרב עולי ברית המועצות, יותר קל לחבר אותם לדברים למרות הקשיים.

דבורה מרחבי: יש לנו תוכניות למניעת נשירה; מועדוניות משפטיות טיפוליות בשיתוף משרד העבודה והרווחה, תוכנית מל"א – מרחב למידה אחר, אומ"ץ, מנ"ע – בכל התוכניות האלה למניעת נשירה שיעור הילדים האתיופים הוא שיעור גבוה מאוד לא בגלל החלטה מראש לקחת ילדים עולים, אלא משום שהצוות החינוכי מחליט לקחת את הילדים שנתפסים על-ידי הצוות החינוכי כילדים בסיכון הגדול ביותר, עם הציונים הכי נמוכים, עם היעדרות מבית-הספר, עם מאפיינים סוציאליים קשים בבית וכדומה.

דבורה מרחבי: לא הפלא ופלא, שיעור הילדים האתיופים בתוכניות שלנו הוא גדול מאוד, מעבר לשיעורם באוכלוסייה.

דבורה מרחבי: זה בטח לא פוליטקלי-קורקט להגיד, שלמחלקה לביקור סדיר ולמניעת נשירה במשרד החינוך אין מספיק כסף ומשאבים לטפל בכל הילדים שהם בסיכון לנשירה – ילידי הארץ כמו גם העולים החדשים.

דבורה מרחבי: על כל ילד שמתקבל למועדונית, נשארים 10 ילדים בחוץ – מכל הגוונים ומכל הצבעים.

דבורה מרחבי: זה קורה גם לילדים לא יהודים, כמובן, ילדים ערביים וכדומה.

דבורה מרחבי: כך גם בתוכניות אחרות.

דבורה מרחבי: יש תוכניות יפות מאוד, לא מספיק.

דבורה מרחבי: שהכנסת תלחץ.

קולט אביטל: אני רוצה להביא לידיעת

קולט אביטל: כם נתונים שמופיעים בספר "ילדים עולים בישראל - 2004" שפורסם בידי המשרד לקליטת העלייה והמועצה הלאומית לשלום הילד – אני מבינה שבזמנו זאת הייתה עבודה שעשתה המועצה לשלום הילד עבור משרד הקליטה.

קולט אביטל: לפי הנתונים, הנשירה בכיתות ט' היא 14%, 13%, 17%.

קולט אביטל: הכיתה הקריטית שבה נושרים הכי הרבה היא י"א – 22.4%.

קולט אביטל: זה ירד קצת בתשס"ב ושוב עלה.

קולט אביטל: מנגיסט מנגישה: ב- 2005 יש ממצאים חדשים, של 25%.

קולט אביטל: אני אעביר אותם בפקס.

ירון מנשה: לפי מכון ברוקדייל של הג'וינט, עיקר הנשירה היא דווקא בכיתה ט' – 7.5%, אבל תלמיד שנושר באמצע הלימודים המערכת לא סופרת אותו, וכשהוא מגיע לכיתות י"א-י"ב גם אם הוא לא נמצא המערכת לא סופרת אותו בתור מי שנשר כי זה לא חוק חינוך חובה, וכך מגיעים ל- 25, ואפילו ל- 30%.

קולט אביטל: אנחנו לא עומדים על קוצו של יוד, לכן אני מציעה לתת את הנתונים הנכונים.

עמיהוד בהט: כידוע לך, אני לא ממציא לוועדה שום נתון.

עמיהוד בהט: אני מבקש שיבוא מישהו מהמשרד שעוסק בנושא הזה, ויסביר בדיוק את 5% נשירה כדי שהוועדה תדע שלא נאמרו כאן דברים לא נכונים.

קולט אביטל: זה קריטי גם מסיבות אחרות, כי אם אנחנו אומדים את מלוא התופעה ואומרים מה בדיוק ממדי התופעה, יש לנו דרך אחרת לפנות למשאבים ולעזרה.

קולט אביטל: אם זה 5% זה מתבטא בהרבה פחות תקציבים, אז בואו נהיה קצת יותר רציניים בעניין הזה, אף אחד לא מנסה ליצור פאניקה.

קולט אביטל: אחרי מערכת הבחירות ראש הממשלה צריך לקבל נתונים אמיתיים וכדאי שכולנו שנדע למה להתייחס כשאנחנו מדברים על סדרי עדיפויות.

עמיהוד בהט: אני רק אומר שכדאי לברר את המושג "אחוזי נשירה", כי יכול להיות שמתייחסים למושג הזה בצורה שונה, ולכן המספרים שונים.

דבורה מרחבי: ילד שנושר הוא עולם ומלואו, זה חורבן הבית.

דבורה מרחבי: ילדים שהתחילו במסגרת בית-ספר גם אם הם ילדים חלשים וגם אם יש בו נשירה סמויה הם שייכים לקונצנזוס, וברגע שהם בחוץ זה פשוט חמור מאוד, זאת הרגשת דחייה וניכור, הם נכנסים לדיכאון, המשפחה מרגישה מאוד רע.

דבורה מרחבי: לא צריך לשכנע אותי מה פירוש ילד נושר.

דבורה מרחבי: בכל פעם אנחנו מבקשים מכל הארגונים שעוסקים בעולי אתיופיה, שאומרים שכל-כך הרבה ילדים נושרים – ואני רוצה כל-כך לדאוג לזה – אנא, תנו לנו רשימות של ילדים לפי יישובים, אני מוכנה לבדוק את זה .

דבורה מרחבי: בחיים לא נתנו לנו.

דבורה מרחבי: מנגיסט מנגישה: קציני ביקור סדיר שמיישמים את החוק לא מיישמים באמת על עולי אתיופיה.

דבורה מרחבי: המחלקה שלך לא מפעילה את החוק גם כלפי ילדים שנמצאים חודש בבית.

דבורה מרחבי: אף אחד לא מתייחס.

קולט אביטל: כדי שיתייחסו הם צריכים רשימות.

קולט אביטל: מנגיסט מנגישה: הם יודעים, מקבלים רשימות.

סוזי בן ברוך: מתחילת השנה נפתחו 14 תיקים בגין אי קיום חוק חינוך חובה.

רימה גלקין: רוצה להציג את התפיסה של שפ"י.

רימה גלקין: כל ילד עולה חדש זכאי לקבל התערבות חינוכית טיפולית מניעתית שמותאמת לצרכיו הייחודיים.

קולט אביטל: איך ההורים יודעים את זה?

רימה גלקין: אני אדבר על זה.

רימה גלקין: זה פועל גם כלפי עולה חדש מחבר העמים, ילד עולה חדש מאתיופיה או מכל מדינה אחרת.

רימה גלקין: לכן ביחידה למניעת שימוש בסמים ובאלכוהול כבר שנה שנייה פועל צוות רב-תרבותי, שאני הייתי הראשונה בו, ואני ממשיכה.

רימה גלקין: יש לנו גם נציג אתיופי, והמטרה היא פיתוח תוכניות מניעה שמותאמות למנטליות ולצרכים מיוחדים של ילדים עולים; והמטרה הנוספת היא הכשרת צוותים חינוכיים כי אנחנו לא יכולים להחליף את כל הצוותים החינוכיים שעובדים.

רימה גלקין: נכון ששפ"י יחד עם משרד החינוך והקואליציה למען נוער עולה בסיכון קידמנו קורס להכשרת יועצים חינוכיים בקהילות השונות, אבל אי-אפשר להחליף אלפי אנשים שעובדים עם נוער.

רימה גלקין: לכן הוחלט להכשיר אנשי מקצוע שעובדים עם נוער עולה, ולא תמיד יודעים על הצרכים הייחודיים ועל המנטליות של ילדים עולים.

רימה גלקין: השנה אנחנו מתחילים בפעילות של הרצאות אצל עמיהוד בקורס של מורים שמלמדים ילדים עולים, מגשרים, מב"סים, קב"סים – כל מיני עובדים ומדריכים בשפ"י במטרה להביא את האפיונים הייחודיים של נוער עולה, את הסיבות להתנהגות הסיכונית.

רימה גלקין: כמו-כן הכנסנו השנה גם התייחסות להבדלים מגדריים.

רימה גלקין: כי להתערב ולטפל בילדים עולים שהם בנים, זה שונה מטיפול בבנות.

רימה גלקין: עד היום הדברים האלה לא עלו, והתברר שיש התערבות אחרת וצריכים להיות מודעים לזה.

רימה גלקין: זה אחד הנושאים שעלו ביום עיון של שפ"י – התנהגות סיכונית, כולל התנהגות סיכונית של נוער עולה מנקודת מבט מגדרית.

קולט אביטל: אם סטודנטית מחליטה ללכת למכללה להוראה, האם קיים כבר מקצוע איך מטפלים בעולים?

עמיהוד בהט: לצערי, לא, ובוודאי לא בלימודים הסדירים לקראת קבלת תעודת הוראה.

קולט אביטל: אתם הייתם בעניין הזה אם הייתם יכולים.

עמיהוד בהט: אנחנו עושים, וישנה כבר התקדמות.

עמיהוד בהט: באוניברסיטת תל-אביב בלימודי התואר הראשון היה קורס של פרופ' אילנה שועלי; יש כבר תואר שני במכללת לוינסקי בנושא של הוראה לחינוך רב-לשוני; גם במכללת אחווה יש קורסים בנושא הזה.

עמיהוד בהט: יש פריצות דרך, אבל להגיד שמשרד החינוך תבע את זה כחלק מהקוריקולום – עדיין לא.

רימה גלקין: דבר נוסף שחשוב להגיד הוא שכל הפעילות של שפ"י מגובה במחקרים שנעשו בארץ, כולל מחקר מקיף שלי שסיימתי לפני כמה חודשים ובמחקרים שנעשו בברית-המועצות.

רימה גלקין: מתברר שלפעמים אנחנו טועים כשאנחנו מנסים להסביר התנהגות של ילדים עולים מברית המועצות דרך התפיסה האמריקנית במחקרים שנעשו בארצות-הברית.

רימה גלקין: לגבי ההכשרה, יש מצוקה בשטח.

רימה גלקין: למשל, ממש לפני שבוע פנתה אליי ד"ר רבקה לזובסקי ממכללת בית-ברל שעוסקת בהכשרת יועצים חינוכיים בבקשה להעביר שם כמה קורסים וסדנאות לאנשים שבעוד כמה חודשים ייצאו לשטח, בדיוק בנושא הזה.

רימה גלקין: כנראה, המצוקה קיימת, וכל איש חינוך שנכנס לכיתה צריך להיות מודע לתרבות שלו ולרב-תרבותיות בכיתה, אחרת אנחנו לא נצליח להגיע למה שאנחנו רוצים.

עמיהוד בהט: רק כדי לסבר את האוזן, במסגרת חטיבות הביניים אנחנו מקיימים ב- 200 חטיבות תוכנית שנקראת שע"ל - הוראת עברית לעולים יותר ותיקים בארץ.

קולט אביטל: אבל אתה מדבר על הוראת עברית.

עמיהוד בהט: הוראת עברית לעולים.

קולט אביטל: אנחנו מדברים על גישה של מורים לציבור של עולים.

עמיהוד בהט: אני יודע.

עמיהוד בהט: השנה עשינו שדרוג לליווי ולהנחיה של התוכנית הזאת, ו- 7 מכללות בארץ משתתפות בתוכנית, כולל בהוראה רב-תרבותית.

דפני מושיוב: אתמול הייתי בבית הספר לעבודה סוציאלית בבר אילן ושוחחתי עם פרופ' חיה יצחקי.

דפני מושיוב: כבר תקופה מאוד ארוכה אין קתדרה בין-תחומית לנושא טיפול בעלייה.

קולט אביטל: עושים את זה ברופין בקורסים מן המניין, זה בחיתוליו שם.

דפני מושיוב: בדיוק.

דפני מושיוב: הנושא לא מוצג מספיק בפני תורמים לאקדמיה, ולצערי, זה גם לא כל-כך סקסי, משום מה לשם לא מגיעים משאבים.

קולט אביטל: אם בעוד 20 שנה יהיה פה משבר חברתי והתנגשות בין קבוצות כאלה ואחרות פתאום ייזכרו.

דפני מושיוב: זה נושא שצריך להמשיך להעלות אותו כלובי ציבורי בכלל בחברה.

מילנה יערי: יש לי שאלה לעמיהוד ולדבורה; התבלבל לי נושא הנשירה.

מילנה יערי: אני מבינה שיש הרבה מאוד תוכניות שמטפלות בנושא הזה, עכשיו אנחנו עוסקים באיסוף נתונים מהשטח ורצינו לפרסם דוח בעוד חודש.

מילנה יערי: השאלה היא עד כמה יש לכם בדיקה של אפקטיביות, והאם במשך השנים אתם רואים ירידה בנתוני הנשירה – לא משנה האם זה 5% או 25%, ועד כמה הקהילה שותפה בתהליך מניעת הנשירה?

עמיהוד בהט: אני אשמח להסביר בהרחבה רבה, להפגיש אותך עם היחידה להערכה ומדידה במשרד כדי שהם יגידו לך, כי הם הכינו בסוף השנה שעברה סקר ארצי כדי לראות את המשוב, והייתה להם תחושה ברורה שתהיה השפעה לתוכנית הזאת על צמצום ממדי הנשירה.

קולט אביטל: משרד הבריאות בבקשה.

צילה ויידברג: אני שומעת על כל מיני בעיות שעולות עם נוער, ואני רוצה להוסיף מהזווית של משרד הבריאות ובתי החולים בעיות שלא הוזכרו כאן:

צילה ויידברג: מלבד סמים, גם אלכוהול, אובדנות, הרבה הפסקות היריון, התנהגות מסכנת - -

קולט אביטל: כמה?

צילה ויידברג: אין לי מספרים כאן.

קולט אביטל: בקרב נוער עולה?

צילה ויידברג: כן.

צילה ויידברג: גם מרכזים לטיפול בנפגעי תקיפה מינית.

קולט אביטל: בזה דנו אתמול.

צילה ויידברג: אבל כאן לא שמעתי את זה.

צילה ויידברג: יש הרבה מאוד הפסקות היריון, כך שהנושאים של הסיכון הם רחבים יותר.

דפני מושיוב: הסעיף הזה חסוי בספר התקציב.

קולט אביטל: אתמול במסגרת יום האלימות נגד נשים קיימנו ישיבה מאוד מפורטת בוועדה בנושא עבירות מין, תקיפות מיניות וסיכון לנערות ולנשים.

קולט אביטל: לא היה בזה הבחנה בין נשים לבין נערות, ואולי כדאי לבדוק גם את זה.

קולט אביטל: לצערי הרב, אף על פי שאני מתכוונת לפנות לראש הממשלה בתור השר הממונה על משרד הרווחה, אני לא מאמינה שכל מה שנפנה אליו אתו במסגרת הכנסת הנוכחית יקבל את כל שימת הלב.

קולט אביטל: אבל בכל זאת, ניאבק למען הגדלת התקציבים בעיקר במשרד הרווחה, ולקראת הישיבה בכנסת הבאה נרצה לשמוע על סדרי העדיפויות בטיפולים בנושאים האלה.

קולט אביטל: בינתיים גם במסגרת התקציב המקוצץ הנתון אנחנו קוראים ליותר שיתוף פעולה עם הארגונים משום שהם מבצעים חלק גדול מהעבודה.

קולט אביטל: אנחנו נפנה אל ראש הממשלה ולשרת החינוך ונבקש למנות ועדה שתבדוק יותר לעומק את נושא האובדנות.

דפני מושיוב: יש ועדה שגם סגן השר שלנו מינה, היום יש עוד ישיבה.

מנגיסט מנגישה: בנושא של אובדנות עולי אתיופיה?

דפני מושיוב: בנושא האובדנות של עולי אתיופיה אנחנו כבר עובדים הרבה עם נתמר הלל- - מנגיסט מנגישה: למה אנחנו לא מוזמנים?

קולט אביטל: אם כך, את לא צריכה לעשות את זה.

קריאה: איזו ועדה זאת?

דפני מושיוב: זאת ועדה בנושא של טיפול ויצירת קורס לעובדים סוציאליים יוצאי אתיופיה ולא יוצאי אתיופיה, ניתוח מיומנויות התערבות בנושא של - - -

קולט אביטל: האם בוועדה הזאת,

קולט אביטל: שאני לא ידעתי על קיומה, יש ייצוג של הקהילות עצמן.

קולט אביטל: כי אם יש פה הרבה מקרי התאבדות בקרב עולי אתיופיה כדאי לערב גם את הקהילה.

דפני מושיוב: נתמר הלל היא עובדת סוציאלית אחראית, היא מנהלת השירות הפסיכו-סוציאלי בעליית הנוער- -

קולט אביטל: לא נותר לי, אלא להודות לסנ"צ סוזי בן-ברוך.

קולט אביטל: תודה רבה לכולם, תודה רבה לך סוזי.