הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 237, 2005-11-28 09:30

מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.

מל פולישוק-בלוך: קיבלתי הרבה מאד חומר לקראת הישיבה הזאת וכנראה שיש לזה סיבה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוסקים היום בנושא כאוב, עתיד ים המלח ולא עברו.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן ספרי הסטוריה על התנהלות הממשלה ביחס לים המלח, אבל אנחנו מדברים כרגע על עתיד ים המלח.

מל פולישוק-בלוך: אני מודה לכל מי שטרח ובא לישיבה הזאת ואני מתנצלת בפני כל מי שבא לישיבת כנסת כלשהי לדון בנושא זה פעמים רבות כל כך.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת את זה משום שאני נמצאת כאן במשכן פחות משלוש שנים וזאת הישיבה הרביעית או החמישית שאני עוסקת בנושא והייתי בעוד שניים-שלושה סיורים, אחד בכובעי כיושבת ראש ועדת מדע וטכנולוגיה, אחר כך כחברה בוועדת הכלכלה ועכשיו בוועדה לביקורת המדינה.

מל פולישוק-בלוך: לא בכדי הנושא הגיע לפתחו של מבקר המדינה מכיוון שהשתלשלות האירועים מראה שיש כאן מחדל אדיר של ממשלת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: חברי, חבר הכנסת זבולון אורלב, אני חושבת שזה בדיוק הזמן שבו צריכים לדרוש הטלת אחריות אישית גם על מחדלים, לא רק על שחיתויות.

מל פולישוק-בלוך: המחדל הנוכחי כל כך גדול והגזל כל כך גדול, כך שאני חושבת שהגיע הזמן לשים אצבע מאשימה על גורם מסוים, על אדם אחד או על מספר אנשים ולומר שהם אשמים.

מל פולישוק-בלוך: המחדל הוא רב תחומי ואני אתחיל מהגלובלי.

מל פולישוק-בלוך: זהו מקום שאין שני לו בכדור הארץ, זאת אחריות בפני עצמה כלפי המקום הכי נמוך בעולם.

מל פולישוק-בלוך: נתנו לנו למשמרת מקום ייחודי, איכותי ואנחנו מזלזלים בתפקיד שניתן לנו.

מל פולישוק-בלוך: אנשים מתפרנסים מהים הזה, יש חקלאים, יש יישובים, יש מפעלים, יש בתי מלון שמביאים הרבה כסף למדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אתם יודעים טוב מאד שקשה לחיות שם, חם שם, לא קל שם ולכן אין שם אוכלוסיה צפופה כפי שיש במקומות אחרים.

מל פולישוק-בלוך: לכן צריך להעריך את האנשים שטרחו והלכו לגור שם, זאת ציונות בפני עצמה.

מל פולישוק-בלוך: כשאני מסתכלת על כל מה שאנחנו עושים ושואלת למה לא מטפלים בנושא הזה כפי שהמציאות מחייבת, אין לי תשובה.

מל פולישוק-בלוך: אם יבוא מישהו ויאמר שיותר חשוב לתת לתושבי מדינת ישראל מים לחיות מאשר להציל את ים המלח אני אומר שאלה שטויות, משום שחוסר המים בים המלח הוא לא משמיים.

מל פולישוק-בלוך: נכון, השמיים עזרו, אבל זהו פרי מדיניות של מדינת ישראל לדורותיה על כל ממשלותיה.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר לומר – לא ידענו, כי לפי כל הפרוטוקולים מתריעים על זה כבר כל כך הרבה שנים, עשרות שנים, ובכל זאת בנו שם מפעלים ונתנו להם זכיון – זה נושא לדיון אחר – ובנו שם בתי מלון.

מל פולישוק-בלוך: מי נתן להם אישור להקים שם בתי מלון?

מל פולישוק-בלוך: לא צריך להיות חכם גדול כדי להבין מה הם תנאי השטח.

מל פולישוק-בלוך: מי שנתן זכיון ולא פתר את הבעיות ומי שנתן אישור לבנות מלון ולא פתר בעיות, אחראי למחדל.

מל פולישוק-בלוך: הוא גם יהיה האחראי אם, חס וחלילה, יקרה אסון, ואסון יקרה, זה ברור.

מל פולישוק-בלוך: לפני שנתיים אמרתי בערך את המשפטים האלה גם בשטח וגם בוועדות השונות ואני מבטיחה לכם ששום דבר לא ישתנה בשנה הקרובה.

מל פולישוק-בלוך: זאת אחריות של המשרד לאיכות הסביבה, בין השאר, וודאי אחריות של משרד התיירות, שהמלונות נמצאים באחריותו וודאי אחריות של משרד התעשיה וודאי אחריות של מי שאחראי על מנהל מקרקעי ישראל וודאי אחריות של האוצר, שדאג להפריט את המפעלים ולא דאג לכך שמישהו יממן את הנזק שהמפעלים יוצרים כי המפעלים עושים נזק.

מל פולישוק-בלוך: הם יוצרים שינוי אקולוגי בסביבה שעלול ליצור נזק.

מל פולישוק-בלוך: זאת ודאי אחריותו של משרד הפנים שאחראי על תכניות המתאר, שאפשר בנייה של בתי מלון.

מל פולישוק-בלוך: ומעל הכל זאת אחריותו של ראש הממשלה כי הוא המנצח הכללי על כל הקונצרט הלקוי והשגוי הזה.

מל פולישוק-בלוך: אף אחד לא יכול לחמוק מאשמה.

מל פולישוק-בלוך: ברשותו של חברי, חבר הכנסת אורלב, אני חושבת שאנחנו צריכים לצאת בדרישה למבקר המדינה לבדוק, לחקור ולהגיד מי אחראי.

מל פולישוק-בלוך: תנו לנו רשימת אנשים שאחראים באופן אישי למחדלים ואם הם לא יתקנו את המחדלים או יתחילו לפעול לתיקון המחדלים, יצטרכו לתת את הדין.

מל פולישוק-בלוך: די להתחבא מאחורי המילים: הם אחראים, יהיה בסדר, זה לא אני וכו'.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מוכנה לקבל את זה יותר והגיע הזמן שפעם אחת ולתמיד יטיל מבקר המדינה אשמה על מי שאחראי למחדלים שם למעלה.

מל פולישוק-בלוך: מחדלים הם כמו פשע.

מל פולישוק-בלוך: לא צריך לעשות פשע, גם כשלא עושים משהו זה פשע.

זבולון אורלב: אני לא מכיר את פרטי העניין ואני מודה שלא הכנתי את כל שיעורי הבית כראוי לקראת הדיון.

זבולון אורלב: אני מודע באופן כללי למחדל הקשה שקיים שם, בו יד ימין מכה את יד שמאל ואין אחריות כוללת או ראייה כוללת לאינטרסים המובהקים שלנו.

זבולון אורלב: אני מקבל את עיקרי הדברים שלך, שלפעמים מעשה שבמחדל של אישי שלטון יכולים לגרום לנזקים הרבה יותר חמורים מאשר גניבה, מבלי להקל ראש בגניבה או במעילה.

זבולון אורלב: כאן מדובר בנזקים מהותיים ונושא זה הוא משל למחדלים במדינת ישראל.

זבולון אורלב: הייתי מצפה ממבקר המדינה להצביע יותר בחדות באשר לדרך הטיפול, כלומר מה עושים כדי שפרשה כזאת לא תקרה שנית.

זבולון אורלב: צריך לעשות שר אחראי על ים המלח?

זבולון אורלב: מה צריך לעשות שם?

זבולון אורלב: צריך לומר איך מתקנים את הנזקים שכבר נעשו.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מומחית בנושא אבל אני בקיאה בו.

מל פולישוק-בלוך: יש מכלול בעיות – בחלק הצפוני – הבולענים, בחלק הדרומי – בעיית מפלס המים ובתי המלון.

מל פולישוק-בלוך: לכאורה שתי בעיות שונות אבל הן לא באמת כך.

מל פולישוק-בלוך: שתי הבעיות נובעות מכך שאין מים בים המלח, אבל יתרה מכך, שתי הבעיות נובעות מכך שאף אחד לא לוקח אחריות ומטפל בעניין.

מל פולישוק-בלוך: המשרד לאיכות הסביבה יחד עם משרד התשתיות ומשרד התיירות דאגו שיהיה דוח מדענים לגבי השאלה: מה המצב לאשורו בשטח?

מל פולישוק-בלוך: זאת בהחלט התקדמות, למרות שזה לקח הרבה זמן.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שהטילו את הבעיה בעיקר בחלק הדרומי על משרד התיירות כדי שיעשה בדיקות ועברו כבר כעשרה חודשים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו יודעים שנושא הבולענים הוא בעיה קריטית ואקוטית, אפילו סכנה לחיי אדם, אבל הוא לא טופל.

מל פולישוק-בלוך: הצעתי הצעת חוק שתהיה רשות ים המלח, רשות אחת סטטוטורית שתטפל במכלול בעיות ים המלח.

מל פולישוק-בלוך: הבעיה העיקרית היא שהמשרדים השונים מטילים את האחריות אחד על השני ואלה שהוטלה עליהם אחריות לגבי פלחים שונים של הבעיה, גם הם לא עובדים בקצב הראוי.

מל פולישוק-בלוך: אני קוראת לראש הממשלה לקחת את הנושא כפרוייקט לאומי, לדאוג שהדברים יבוצעו ובקצב הראוי.

מל פולישוק-בלוך: כל המומחים אומרים שהמלונות נמצאים בסכנת קריסה בטווח של מספר חודשים, שנה או שנתיים.

מל פולישוק-בלוך: כולנו יודעים שים המלח הוא פנינה תיירותית וזהו מקום שהיו צריכים לבוא אליו מכל העולם.

מל פולישוק-בלוך: זה מחדל בפני עצמו של משרד התיירות לדורותיו, שלא ידע להפוך את המקום הנמוך ביותר בעולם למקום שבאים אליו מכל העולם.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נפתח עם הדיון עם משרד מבקר המדינה.

מל פולישוק-בלוך: בבקשה.

צבי ורטיקובסקי: בוקר טוב, מנחם גוטרייך, מנהל אגף ביקורת בתחום משרד התיירות והתמ"ת יציג בקצרה את עיקרי הממצאים ואחר כך אני אוסיף כמה משפטים.

מנחם גוטרייך: במחצית השנייה של 2002 בדק משרדנו שורה של גופים ציבוריים, בראשם משרד התיירות, את הפעולות שנעשו להגנת מלונות ים המלח שבנויים לחופה של הבריכה התעשייתית, בריכה 5 של מפעלי ים המלח.

מנחם גוטרייך: המלונות נמצאים בסכנת הצפה עקב עליית מפלס מי הבריכה מידי שנה בשנה בכ-20 ס"מ ואם לא יינקט פתרון להגנתם, עליית המים תציף את המלונות.

מנחם גוטרייך: ממצאי הביקורת פורסמו בדוח 53ב' והוועדה לענייני ביקורת המדינה, אולי שלא כרגיל, קיימה שני דיונים בממצאים – ביולי 2003 וביולי 2004.

מנחם גוטרייך: אני אביא את תמצית הממצאים ממש בקצרה.

מנחם גוטרייך: המידע על עליית מפלס הבריכה הובא לידיעת כל הגורמים המטפלים בפיתוח התיירות לפני שנים רבות, עוד ב-1971, כשמנכ"ל מפעלי ים המלח התריע על כך בפני הגורמים התיירותיים, אך הם לא נתנו דעתם למשמעויות ארוכות הטווח של תופעה זו.

מנחם גוטרייך: ננקטו פתרונות זמניים, הוזנח הפתרון ארוך הטווח.

מנחם גוטרייך: לפי חישובי משרד מבקר המדינה, ההוצאה לפתרונות זמניים במחירי יוני 2005 הגיעה לכ-160 מיליון ₪.

זבולון אורלב: מה הוא הפתרון ארוך הטווח שאתם מציעים?

צבי ורטיקובסקי: יש כמה חלופות שהמומחים מציעים וזה עניין של החלטה.

מנחם גוטרייך: אילו ניתן בזמן פתרון קבע לבעיה שאין מנוס ממנו, אפשר היה לחסוך חלק ניכר מההוצאות שהוצאו על הפתרונות הזמניים.

מנחם גוטרייך: במרס 2004 הגיש שר התיירות לשר התשתיות במזכירות הממשלה הצעה להחליט על פתרון קבע באחת משתי החלופות: הקמת לגונה וקציר המלח שהצטבר בה או הצפת האיזור.

מנחם גוטרייך: הכוונה להקמת בריכה נוספת, שמכונה בריכה 6, שבה יהיה החלק התיירותי-מלונאי ובה ייקצר קציר המלח כך שהמים לא יעלו כל הזמן, לא תהיה הצטברות של מלח.

מנחם גוטרייך: האפשרות השנייה היא הצפת האיזור.

מנחם גוטרייך: הם אמרו שאלה שתי החלופות הבטיחותיות.

מנחם גוטרייך: השרים ציינו כי בהתחשב בזמן הדרוש לתכנון ולביצוע הפרוייקט נדרשת החלטה מיידית של הממשלה בנושא.

מנחם גוטרייך: ביקורת מעקב שעורך משרד מבקר המדינה מצביעה, לכאורה, על כך שעד היום לא נתקבלה החלטה בדבר פתרון הקבע.

מל פולישוק-בלוך: הבעיה היא בחלק הדרומי.

מל פולישוק-בלוך: יש שם בתי מלון והקרקעית עולה כל הזמן בגלל שקיעת המלח, שנובעת מפעילות מפעלי ים המלח.

מל פולישוק-בלוך: כדי שימשיכו לפעול שם צריך לשמור על עמודת מים מינימלית.

מל פולישוק-בלוך: בגלל שהקרקעית עולה, גם מפלס המים עולה כל הזמן.

מל פולישוק-בלוך: המלונות נבנו בסמוך לחוף כדי שאנשים יוכלו להגיע בהליכה למים ומכיוון שהמים עולים, המלונות עומדים בחרדת הצפה.

מל פולישוק-בלוך: כדי למנוע את זה בנו סוללה, מעין גבעה, לאורך הדרך, שמונעת את המים מלחדור.

מל פולישוק-בלוך: זהו קיר שיגומי שחודר גם לתוך המים, אולם המים חודרים לכל מקום וגם עוברים את הקיר מלמטה.

מל פולישוק-בלוך: לכן ישנה סכנה של ערעור היסודות וחלחול המים היא סכנה אמיתית.

מל פולישוק-בלוך: מעבר לזה, בכל פעם צריך להרים את הגבעה כי המים עולים כל שנה ב-20 ס"מ.

זבולון אורלב: מה זה הצפה של האיזור?

מל פולישוק-בלוך: אחד הפתרונות הוא להזיז את בתי המלון כי הזזת בתי המלון יותר זולה, ככל הנראה, מכל פתרון אחר.

אבי רותם: לא, ממש לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: החלופה הזמנית אולי יותר זולה, אבל היא זמנית.

אבי רותם: החלופה הזמנית תגיע גם ל-300 מיליון שקל.

זבולון אורלב: שר התיירות ושר התשתיות הציעו שני פתרונות – קצירת המלח, כלומר הורדת מפלס המלח.

מנחם גוטרייך: רק באיזור הלגונה.

זבולון אורלב: אני לא מבין את פעולת ההצפה שדובר בה.

צבי ורטיקובסקי: לתת למים לעלות, להציף את בתי המלון, כלומר לנטוש ולהרוס את בתי המלון.

צבי ורטיקובסקי: קיימת אפשרות לעשות קציר, גם בלי הלגונה, אבל יש בעיה של עלויות ולאן לפנות את מה שקוצרים.

צבי ורטיקובסקי: לא רק שמדובר בסכנת נפשות שהולכת וקרבה אלא מדובר גם בתופעה שגורמת לזיהום.

צבי ורטיקובסקי: המערכת מתחילה להתקרב ולסכן את כל תשתית הביוב באיזור וזה דורש הוצאות כדי להרים את כל תשתית הביוב.

צבי ורטיקובסקי: יש פה תופעה של נזק הולך וגדל, הוצאות שהמדינה מוציאה והפתרון לטווח הארוך לא נראה בטווח הקרוב.

צבי ורטיקובסקי: הפתרונות ידועים ודרושים קבלת החלטה והקצאת כספים.

זבולון אורלב: יש הסכמה בין אנשי המקצוע לגבי הפתרון המועדף?

צבי ורטיקובסקי: נכון למועד סיום הביקורת ידוע לנו שהוויכוחים לגבי הפתרון המועדף נמשכים, אבל הפתרונות עצמם ידועים.

זבולון אורלב: הממשלה לא קיבלה החלטה עד למועד הביקורת?

צבי ורטיקובסקי: לא.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נשמע את מנכ"ל משרד התיירות.

30083: בוקר טוב, אני מתנצל בשמו של שר התיירות שהוא לא הגיע.

30083: שר התיירות הגיש לפני כחודש וחצי בקשה למזכיר הממשלה להעלות את הנושא לדיון בממשלה כדי להציג את המצב הנוכחי וכדי לאפשר לממשלה לקבל החלטה, אם היא רוצה לקבל החלטה.

30083: אנחנו חושבים שתפקידנו, כמשרד התיירות, לפאר את שמו של ים המלח בחו"ל ובארץ כדי לעודד תיירים שיגיעו לשם ולבנות בתי מלון ולא כל כך להתעסק בכל מה שקשור לנושאים הקשורים לבולענים או תמיסת מלח.

30083: עם כל הכבוד ועם כל היכולת המקצועית שלנו, זה לא התחום שלנו.

30083: מכיוון שהממשלה קיבלה לפני למעלה משנה וחצי החלטה שמטילה על המשרד לטפל בנושא, אנחנו נטפל בו כל עוד הממשלה לא תשנה את החלטתה.

מל פולישוק-בלוך: יכול להיות שאתם לא הכתובת, אבל אם הממשלה החליטה על כתובת אחת, התפקיד שלכם הוא לדאוג למכלול הבעיות.

מל פולישוק-בלוך: אתה לא יכול לנתק בין הדברים.

30083: מטעם משרד התיירות נמצאים איתי עובד קדמי, היועץ המשפטי, אמיר הלוי שהוא יועץ הפרוייקטור שמלווה אותנו בעניין הזה – שכרנו את השירותים שלהם לפני מספר חודשים.

30083: למשרד התיירות יש חברה שנקראת החברה הממשלתית לתיירות, שהיא הזרוע המבצעת של משרד התיירות.

30083: נמצאים כאן גם דיויד וויקטור מהחמ"ת.

30083: החמ"ת עם משרד התיירות ומשרד האוצר שכרו את שירותיו של פרוייקטור, שמתמחה בתחומים שיכולים להרים דבר כזה.

30083: אנחנו רוצים להגיע לישיבת ממשלה עם פתרונות שניתן ליישם.

מל פולישוק-בלוך: הפתרונות שאתם צריכים לבדוק אינם בתחום התיירות.

30083: הנושא הזה לא תיירותי.

30083: החברה שלקחנו היא חברה כלכלית שמתמחה בבדיקות כלכליות ובהוצאת מכרזים לבדיקה.

30083: מכיוון שמדובר בין היתר במכרזים בינלאומיים, הגיוני היה שאם הידע הזה קיים הוא נמצא במשרד התשתיות הלאומיות, אבל גם שם לא קיים הידע להוצאת מכרזים מסובכים כאלה.

30083: גם במכון הגיאופיזי לא קיים הידע בנושא ולכן שכרנו שירותים של אנשי מקצוע שכן יודעים איך להוציא מכרזים.

מל פולישוק-בלוך: אני מוחה על כך שהשמצת את המכון הגיאופיזי.

30083: לחלוטין לא השמצתי, הבעתי דיעה ואני לא חוזר בי.

30083: כפי שציינה היושבת ראש, מדובר באיזור תיירותי שיש בו כ-4,000 חדרי מלון שזוכים לתקומה מרעננת לאור חזרת התיירות לארץ.

30083: כפי שאמרת, ים המלח אף פעם לא שווק וזאת הפעם הראשונה שבה אנחנו יוצאים יחד עם המועצה האיזורית והתאחדות בתי המלון באיזור לקמפיין שיווקי בעולם, שיביא לתיירות מכל העולם.

30083: על פי החלטת הממשלה מדובר בשני שלבי ביצוע של פתרונות – הפתרון הזמני שנקרא א2 ופתרון הקבע.

30083: בשנת 2004 הממשלה החליטה להעביר אלינו את הטיפול בפתרון הזמני, שאמור להחזיק מעמד עד 2008, כך שהמלונות לא עומדים לקרוס בחודשים הקרובים ואין צורך להיכנס לבהלה.

30083: פתרון א2 הוא פתרון זמני ואפשר להרחיב אותו משנת 2008 ל-2013, כך שהמלונות לא ייפלו מחר בבוקר.

30083: הממשלה הטילה עלינו לבדוק את שלוש החלופות האפשריות לפתרון הקבע והיינו אמורים לסיים זאת עד סוף שנת 2004.

30083: לא עמדנו ביעד הזה מכיוון שכאשר נוציא מכרז לשלוש האופציות – הלגונה, קציר המלח והעתקת בתי המלון, כלומר השבתת כל איזור התיירות, הריסת בתי המלון והעברתם לאיזור צפון ים המלח – היא הטילה עלינו את הבדיקה הזאת לטווח ארוך.

30083: הוצאנו את המכרז הראשון ונבחרה חברה מבצעת לבדיקת החלופה הנוגעת להעתקת בתי המלון.

30083: בחודשים הקרובים מאד נקבל גם את הממצאים של הבדיקה הזאת, כלומר כמה כסף זה יעלה והאם זה ריאלי להעתיק את בתי המלון.

30083: זאת החלופה הראשונה כי היא הרבה יותר קלה מאחר ומדובר בעניינים כלכליים בלבד.

מל פולישוק-בלוך: אם תעבירו את בתי המלון לצפון תיתקלו בבולענים.

30083: לא, אנחנו מדברים על צפון ים המלח.

30083: זאת לא הצעה שלנו אלא הממשלה הטילה עלינו לבחון כמה זה עולה.

דב ליטבינוף: צפון ים המלח הוא מעבר לקו הירוק ויש שם בעיה של ירידת המפלס.

30083: שתי החלופות הנוספות של קציר המלח, שהוא מכרז יחסית קל בהשוואה לבדיקת הלגונה.

30083: בשבועות הקרובים ייצא RFI בינלאומי לבדיקת החלופה הזאת ואני מניח שתוך חודשים ספורים תיבחר חברה שתבדוק את הנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: למה הממשלה החליטה מה שהיא החליטה ביולי 2004 ועד היום אין לכם תשובות?

30083: הממשלה הטילה עלינו שני דברים: ראשית, להוציא את הפרוייקט של הגנות שלב א2 לדרך כדי שהמלונות לא יקרסו בעוד מספר חודשים.

30083: זה מבוצע עכשיו, בימים אלה.

30083: לשלב השני, כלומר הגבהת הסוללות ודברים אחרים, שכרנו שירותים של חברה בלגית בשיתוף עבודה של משרד התיירות ומשרד האוצר.

30083: נשכרו השירותים והחברה מבצעת את עבודתה בימים אלה.

מנחם צין: החברה הבלגית היא מומחית מס' 1 בעולם, אבל היא עובדת באיזור מאד מצומצם, במתחם עין בוקק.

מנחם צין: התפקיד שלה להשפיל את המים מכיוון שהמים חודרים מכל מקום, גם מהבריכה וגם מההרים.

מנחם צין: הם מוכרים מיכל השפלה והם מתחייבים לשמור על גובה המפלס.

מל פולישוק-בלוך: כמה כסף זה עולה לנו?

מנחם צין: 2.9 מיליון יורו ישיר ועוד שירותים שאנחנו מספקים.

אבי רותם: עוד תחזוקה של 30,000 יורו לחודש.

מל פולישוק-בלוך: 20 מיליון שקלים השקעה ראשונית.

מל פולישוק-בלוך: לכמה זמן זה יחזיק מעמד?

אבי רותם: יכולת השאיבה שלהם בתנאים הנוכחיים היא עד 2015, אבל התנאים הנוכחיים משתנים.

אבי רותם: מכיוון שהמים עולים בבריכה, המים יתחילו לזרום מסביב, אל תוך האיזור המוגן, ואז מערכת השאיבה הזאת לא תחזיק מעמד.

אבי רותם: אם יגביהו את קיר השיגומים הקיים ויאריכו אותו, דבר שלא ניתן מבחינת תכניות המתאר, אותה חברה תוכל להשפיל את המים עד 2015.

אבי רותם: התנאים האלה לא מתקיימים.

מל פולישוק-בלוך: למה משקיעים כסף על משהו שלפי דבריך לא יחזיק מים, תרתי משמע?

אבי רותם: המערכת הוקמה והתחילה לעבוד ב-1995.

אבי רותם: זאת מערכת שקרסה.

אבי רותם: בגלל חדירת המים ובגלל תכנון לקוי חודרות תמיסות רוויות לאיזור בתי המלון במהירויות זרימה מאד גבוהות.

אבי רותם: היו חייבים לשנות את שיטת השאיבה כך שיקטינו את מהירות הזרימה.

אבי רותם: השיטה היתה לפצל את השאיבה להרבה מאד בארות – 73 בארות בשטח – במקום שלוש תחנות שאיבה, שאחת מהן מאד מפחידה אותי.

אבי רותם: אם היינו צריכים לסלק לפי התכנון המקורי כ-180 קוב לשעה, רק בתחנה אחת אנחנו מסלקים מעל ל-900 קוב לשעה.

אבי רותם: היום, לפי המבחנים, נצטרך לסלק כ-2,500 קוב לשעה.

אבי רותם: זהו פתרון נקודתי ואם נמשיך ונעשה פעולות נוספות בשטח, נוכל לשמור על המערכת הקיימת.

אבי רותם: זה אומר שכל יום שבו פתרון הקבע לא מבוצע, העלויות האלה יילכו ויתפחו.

אבי רותם: אם התחלנו בעלות של כ-21 מיליון שקל והיינו צריכים להגיע למצב שבו ב-2005 נהיה עם פתרון קבע, היום אנחנו מדברים על 100 מיליון.

אבי רותם: 2008 הוא תאריך שנבע מתוך ההנחה שפתרון הקבע יהיה גמור בשנה זו, אבל מכיוון שאין פתרון קבע ב-2008 ואין סיכוי שיהיה פתרון קבע ב-2008, העלויות יילכו ויתפחו כך שעד 2010 נגיע לעלות נוספת של 140 מיליון שקל.

אבי רותם: אם לא יהיה פתרון קבע בחמש השנים שלאחר מכן, יהיה עוד סדר גודל של מיליונים.

מל פולישוק-בלוך: האם אתם לא משוכנעים שפתרונות זמניים דוחקים את הקץ של פתרון הקבע, שלעולם לא יהיה?

אבי רותם: זה החשש.

אבי רותם: יש פתרון הנדסי שאפשר לבחון וללכת קדימה.

זבולון אורלב: מי הגוף שמנסה למנוע את זה?

30083: יש אפשרות ללכת לפתרון הקבע מחר בבוקר, אבל הפתרון הזה, גם אם הוא יהיה ישים, אנחנו לא בטוחים שהוא הפתרון הנכון.

30083: אנחנו לא מוכנים להניח על שולחן הממשלה עבודה שלא נעשתה בצורה רצינית, עניינית ומקצועית.

30083: מסיבה זו אין ברירה אלא להמשיך בפתרונות הזמניים עד שיימצא פתרון קבע אמיתי.

30083: אנחנו מאמינים שתוך פחות משנה אנחנו יכולים להציג בפני הממשלה שלוש אלטרנטיבות שהממשלה תבחר מהן את פתרון הקבע.

30083: העלות המימונית שהיוותה בעיה עד לא מזמן, ועדיין לא נפתרה, של הפתרון הזמני ושל פתרון הקבע נקבעה בחוק התקציב בשנת 2002 והיא מחלקת את העלויות כך: חצי מהעלות תמומן על ידי הממשלה, שישית על ידי מפעלי ים המלח, שישית על ידי המועצה האיזורית ושישית על ידי בתי המלון.

30083: בתי המלון מתנגדים לתשלום, לגבי המועצה האיזורית נשמע את דב ומפעלי ים המלח מוכנים לקחת חלק על פי החוק.

זבולון אורלב: אם זה חוק, איך אפשר להתנגד?

צבי ורטיקובסקי: עובדה שלא משלמים.

30083: שלב הגנות א2 מבוצע בזמן זה, עלותו המוערכת כרגע היא כ-80 מיליון שקל והעניין התקציבי של מימון השלב הזה נפתר יחד על ידי משרד התיירות ומשרד האוצר.

30083: גם החשב הכללי וגם אגף התקציבים לא המתינו לקבלת התשלומים מצד התאחדות בתי המלון והמועצה האיזורית ויצאנו לדרך עם הנושא הזה.

30083: כרגע אנחנו בוחנים אפשרות להגיע עד שנת 2013, אפשרות המבוססת על הפתרון הנוכחי שהצענו ופתרון הקבע ייתן מענה עד 2030, שזה המועד שבו מסתיים הזכיון של מפעלי ים המלח לחצוב בים.

זבולון אורלב: אני מבין שעד עכשיו השקיעו 138 מיליון שקל.

זבולון אורלב: האם יכול להיות שבסוף יזיזו את המלונות?

30083: כן.

צבי ורטיקובסקי: בעקרון יש כיוונים לפתרונות ואין הסכמה על פתרון.

צבי ורטיקובסקי: אין החלטה, משקיעים והכסף יורד לטמיון.

זבולון אורלב: קל להשתלח באנשים, אבל השאלה יותר יסודית.

זבולון אורלב: האם באמת יש מספיק ידע, זמן ומשאבים להציג בפני הממשלה חלופות אמיתיות כולל עלויות וכל היתרונות והחסרונות המדעיים ואחרים?

זבולון אורלב: זאת השאלה הבסיסית.

זבולון אורלב: לפעמים יש החלטות שצריך זמן בשביל לגבש אותן, ללמוד אותן וכו'.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת אורלב, בהחלט יודעים מה הפתרונות האפשריים ואין המצאה של הגלגל.

מל פולישוק-בלוך: זה מחדל כשלעצמו משום שאת כל הדברים יודעים כבר עשר שנים.

אבי רותם: הפתרון שאנחנו יודעים עליו היום הוא משנת 2003, אבל הבדיקות התחילו בשנת 1989.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים על טווח כל כך ארוך והמחדל כבר בוצע.

מל פולישוק-בלוך: השאלה עכשיו היא איך מזרזים את הפתרון ומי נותן את הדין על המחדל.

רן כהן: בשקף הקודם היה רשום שפתרון הקבע אמור להימצא עד 2013.

30083: לא, להיות מבוצע.

מל פולישוק-בלוך: מנכ"ל משרד התיירות אמר שהם יציגו בפני הממשלה עד סוף השנה הבאה את כל החלופות ושהממשלה תחליט.

מל פולישוק-בלוך: קראתי קודם שאת זה היה צריך להגיש בינואר 2005, אבל זה לא בוצע.

מל פולישוק-בלוך: מי לידינו יתקע שזה יהיה בעוד שנה?

מל פולישוק-בלוך: לפי נסיון העבר השר יתחלף ושום דבר לא יקרה.

30083: זה לא קשור לתחלופתו של שר כזה או אחר.

30083: העבודה הזאת מתבצעת ולא הגשנו את המסקנות בסוף שנת 2004 מכיוון שבהחלטת הממשלה נתנו לנו טווח קצר מאד של מספר חודשים לבדוק חלופות שלא נבדקו במשך עשרות שנים.

30083: אנחנו לא עושים עבודה לא רצינית ואם אנחנו רוצים לבדוק את ההיתכנות של הלגונה ולהגיש תכנית שהממשלה תבחן בראייה מקצועית ובראייה אחרת, אנחנו צריכים זמן נוסף.

30083: אני מציין שוב ששלב ההגנות הנוסף, הראשוני והמיידי, כדי שבתי המלון לא יתמוטטו, חס וחלילה, מחר בבוקר, יצא לדרך והוא נותן פתרון לשנים הקרובות.

30083: אני מסכם ואומר שהבדיקה של חלופת קציר המלח, ה-RFI, נמצא בשלבי יציאה וזהו מכרז בינלאומי כדי לאתר חברה שתוכל לבדוק את ההיתכנות הזאת בצורה רצינית ביותר.

מל פולישוק-בלוך: לאנשי מפעלי ים המלח אין נסיון בנושא הזה?

מל פולישוק-בלוך: הבנתי שהם מבינים בקציר מלח.

30083: החלטת הממשלה אומרת במפורש שאסור לנו להתייעץ עם גופים שיש להם נגיעה לעניין, בראש ובראשונה עם החברה למפעלי ים המלח כי יש להם עניין בנושא, כלומר הם יכולים לכוון את החלטתנו ואת החלטת הממשלה לכיוון שיכול לעזור להם.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת שהגורם היחיד שמבין משהו בנושא, אסור להתייעץ איתו.

מל פולישוק-בלוך: יש שם אנשים מומחים.

מל פולישוק-בלוך: כמה שנים אתה בים המלח?

מנחם צין: 39 שנים בעוד שבוע.

מל פולישוק-בלוך: לא אמרתי לתת להם לעשות את העבודה או לקבל את ההחלטה במקומך.

מל פולישוק-בלוך: האחריות עליך, אבל אסור לך אפילו להתייעץ עם אנשים שיותר מכל גורם בינלאומי אחר יודעים מה שהם עושים?

30083: בהחלטת הממשלה כתוב כך: "לצורך ביצוע המטלות כאמור משרד התיירות יסתייע בגורמים חיצוניים ובלבד שלא תתקיים זיקה בין גורמים אלה לגורמים הפועלים באיזור".

30083: זאת החלטת הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים על ייעוץ.

זבולון אורלב: החברה החיצונית כבר תתייעץ עם אנשי ים המלח.

מל פולישוק-בלוך: אדוני המבקר, יש עניין שחוזר בכל דבר שהממשלה עושה.

מל פולישוק-בלוך: הולכים למכרזים בינלאומיים בשביל השם ואולי בשביל עוד כמה דברים, כי שם הידע והמומחיות.

מל פולישוק-בלוך: אחר כך חוזרים לגורמים המקומיים, רוכשים את שירותיהם, מקבלים מהם את המידע, לוקחים את הקופון שעולה לנו הרבה מאד כסף ובלבד שנצא צדיקים ונאמר שלקחנו חברה בינלאומית בעלת שם.

מל פולישוק-בלוך: זה חוזר כל הזמן ואני מציעה למבקר לבדוק את זה.

זבולון אורלב: זה כמו עם תכנית ויסקונסין.

זבולון אורלב: לקחו חברות מחו"ל והן מעסיקות אנשים מישראל, את אלה שיכלו להעסיק במישרין.

צבי ורטיקובסקי: צריך לעשות אבחנה בין התקשרויות וקבלת שירותים או עבודות כי צריך שהבדיקות תהיינה בלתי תלויות.

צבי ורטיקובסקי: הרי מדובר בבעלי עניין מסוגים שונים והממשלה צריכה לקבל החלטה באופן בלתי תלוי ועצמאי, על בסיס ידע מקצועי, מבוסס ובדוק.

צבי ורטיקובסקי: לכן אני מציע לעשות אבחנה בין עצם ההתקשרויות לבין הצורך של הממשלה לקבל החלטות בלתי תלויות ומקצועיות.

30083: החברה עצמה שותפה בוועדת ההיגוי ואנחנו כן מדברים ומתייעצים איתה.

30083: אנחנו מאמינים שנוכל להגיש את בדיקת שלוש החלופות עד סוף השנה הבאה, אבל עם זאת ובמידה ויקרה משהו בדרך, אנחנו נערכים לביצוע שלב נוסף עד שנת 2013.

מל פולישוק-בלוך: כל הפעילות שלכם מתייחסת רק לחלק הדרומי?

30083: כן, רק להגנות ים המלח ואנחנו לא מתייחסים לבולענים.

זבולון אורלב: לצורך הפרוטוקול, אמרת שזה היה דיון בממשלה אבל לפי מה שכתוב פה מדובר בהחלטת שרים לחברה וכלכלה, שקיבלה תוקף כהחלטת ממשלה.

30083: בנושא שיווק קרקע באיזור המועד – הוועדה העליונה והמשותפת שלנו עם מנהל מקרקעי ישראל עצרה לפני מספר חודשים את שיווק הקרקע, שהתנהל ללא קשר לבעיות שיש שם, כלומר המשיכו לשווק קרקעות באיזורים שיכולים להיות מוצפים.

מל פולישוק-בלוך: מי שיווק את הקרקעות?

30083: מנהל מקרקעי ישראל עשה ניסיון לשווק קרקעות והוועדה העליונה עצרה את הנושא.

מל פולישוק-בלוך: בחלופה של העתקת המלונות יש הערכה גסה כמה זה יכול לעלות?

30083: זה לא יהיה מקצועי לענות על זה.

מל פולישוק-בלוך: בסדרי גודל.

30083: מאות מיליונים.

מל פולישוק-בלוך: בדבריך אמרת שהעבודה במלונות תופסק ולאנשים לא תהיה תעסוקה.

מל פולישוק-בלוך: הרי אתה לא לוקח את המלון ומעתיק אותו אלא בונה חדש והמלון הקיים עובד בינתיים.

אודי זיכרמן: אני המום מהכיוון של הדיון.

אודי זיכרמן: אמרת בהתחלה שזה נכס לאומי, איזור תיירות וכו'.

אודי זיכרמן: משרד התיירות נמצא במלכוד והוא צריך לבדוק האם אפשר לפנות את בתי המלון.

אודי זיכרמן: הדבר הזה לא יעלה בכלל על הדעת ולא בגלל הנושא הכספי.

אודי זיכרמן: אין מצב של הריסת חלק מבתי המלון ואין מצב של העתקה כי אין לאן להעתיק אותם.

זבולון אורלב: לצפון ים המלח.

אודי זיכרמן: לא, זה לא ייתכן שם.

אודי זיכרמן: שם הים יורד ב-1.20 מטר לשנה, הים הולך ונעלם.

זבולון אורלב: שם הבעיה הפוכה.

אודי זיכרמן: לא מדובר בתהליך שניתן לעשות אלא בתהליך הרסני שבו תיירות ים המלח תיכחד.

מל פולישוק-בלוך: ומה לגבי האפשרות של העתקת המלונות לאותו מקום, קצת יותר רחוק, לא על החוף?

אודי זיכרמן: אתם מדברים על מצב שבו יבנו, אחר כך יעברו וכו'.

אודי זיכרמן: אין היכן לבנות, אבל נניח שניתן לבנות את בתי המלון מעל כביש 90 ואז אנשים יירדו ברכבל לכיוון הים?

אודי זיכרמן: צריך להבין שמדובר באיזור תיירות וכאשר מתחילה בנייה, אין תיירות.

אודי זיכרמן: התיירות הנכנסת מפסיקה להגיע.

אודי זיכרמן: תייר שמגיע לנופש רוצה שקט ולא רוצה להרגיש שהוא באתר בנייה.

דב ליטבינוף: בוועדה כזאת קשה להתחיל וללמוד מחדש את כל הסוגיות של ים המלח, שהן מורכבות מאד.

דב ליטבינוף: כרגע אנחנו מתרכזים בחלק הדרומי הבעייתי ויש בעיות גם בחלק הצפוני.

דב ליטבינוף: הבעיה המרכזית היא שאין בנושא הזה ראייה לאומית – משרד התיירות עוסק רק בנושא דרום ים המלח ובהגנה על בתי המלון, המשרד לאיכות הסביבה ומשרדים נוספים עוסקים בחלק הצפוני.

דב ליטבינוף: בדיקת החלופה של העתקת בתי המלון טובה כדי להוריד את הנושא מסדר היום מכיוון שאין מקום אחר בים המלח, חוץ מהמקום שבו נמצאים היום המלונות, להקמת בתי מלון ולעיסוק בתיירות באיזור ים המלח.

זבולון אורלב: עד איזה קו מגיעה המועצה האיזורית תמר?

דב ליטבינוף: מעין גדי עד עין חצבה.

זבולון אורלב: כלומר, אתה לא מייצג את הנתונים לגבי מה שקשור מצפון לעין גדי.

דב ליטבינוף: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם המועצה האיזורית מגילות.

דב ליטבינוף: הבעיה של מפלס ים המלח נכונה גם לצפון ים המלח וגם לדרומו.

דב ליטבינוף: אנחנו יושבים על אותו ים והבעיות נוגעות גם לצד הירדני.

זבולון אורלב: אם המלונות יעברו לאיזור מגילות אתה מפסיד הכנסות ולכן אני מציע לשמוע בעניין זה גם את המועצה האיזורית מגילות.

דב ליטבינוף: השאלה איננה האם להעביר את המלונות לצפון ים המלח או לאיזור המועצה האיזורית תמר, בחלק הצפוני שלה, כי אי אפשר לבנות בתי מלון כאשר ים המלח מתרחק ב-1.20 מטר לשנה.

דב ליטבינוף: יותר נכון ויותר קל להגן על מפלס שעולה 20 ס"מ בשנה מאשר לטפל במים שיורדים 1.20 מטר לשנה.

דב ליטבינוף: כל הסוגיה הזאת אינה סוגיה הנדסית.

דב ליטבינוף: פתרונות קיימים ואפשר להגיע להסכמה איך להגן ולטפל בנושא המלונות, אבל הוויכוח הוא על כסף.

דב ליטבינוף: אני רוצה לדבר על הפוטנציאל שקיים בים המלח ועל מקומות העבודה שקיימים היום בים המלח ומשרתים את הנגב.

דב ליטבינוף: מדינת ישראל משקיעה חצי מיליארד דולר ביצירת 3,000 מקומות עבודה באינטל בקרית גת וכאן ישנו פוטנציאל ליצירת 20,000 מקומות עבודה לנגב.

דב ליטבינוף: בהשקעה של חצי ממה שהושקע באינטל אפשר להשקיע באיזור הזה, להגיע לפתרון בעיית עליית המפלס ולייצר מקום שאפשר יהיה לבנות בו עוד כ-7,000 חדרי מלון באיזור עין בוקק-נווה זוהר.

מל פולישוק-בלוך: הרגע שמענו שאין מקום לבנות, איך אתה מציע לבנות?

דב ליטבינוף: יש שטח לבנייה אם מגיעים לפתרון הקבע.

אבי רותם: אם ישנו הפתרון שאנחנו מדברים עליו, יש אפשרות לבנות 4,000 חדרים באיזור הביניים.

דב ליטבינוף: יש פוטנציאל כלכלי אדיר וצריך להסתכל על הנושא הזה בראייה לאומית, כלומר אנחנו מסתכלים על הפוטנציאל ולא על האיומים.

דב ליטבינוף: בראייה כזאת ים המלח לא נראה מקום שזורקים בו כסף כל הזמן ולא נראה כבור ללא תחתית.

דב ליטבינוף: זהו מקום שניתן ליצור בו מקומות עבודה והגנה על מקומות העבודה הקיימים.

דב ליטבינוף: בראייה לאומית המקום הזה תורם 20,000 מקומות עבודה לנגב וזה לא דבר מבוטל.

דב ליטבינוף: בעניין התשלום שדובר בו קודם – הוויכוח הוא על השאלה שישית ממה?

דב ליטבינוף: ברור שרשות מקומית לא יכולה לשלם שישית מ-150 מיליון דולר של פתרון הקבע והוויכוח כרגע הוא על הפתרון הזמני.

דב ליטבינוף: עלות הפתרון הזמני הולכת ועולה כל הזמן.

דב ליטבינוף: בהתחלה דובר על 18 מיליון וזה מה שהיה בחוק ההסדרים.

זבולון אורלב: ושישית מזה שילמת?

דב ליטבינוף: לא שילמתי אבל הכסף נמצא ואנחנו נשלם אותו.

דב ליטבינוף: התחייבנו לשלם אותו ונשלם אותו.

דב ליטבינוף: בגלל מחדלים שלא תלויים במועצה האיזורית תמר, הפרוייקט עלה ל-105 מיליון שקל ושישית מהם היא 17 מיליון.

דב ליטבינוף: עכשיו דורשים מהמועצה האיזורית לשלם 17 מיליון.

דב ליטבינוף: אנחנו בוחנים את העניין, אבל יש גבול כמה אנחנו יכולים לשלם.

זבולון אורלב: אבל יש חוק.

דב ליטבינוף: אבל החוק לא אומר שמכל סכום אני אשלם שישית.

דב ליטבינוף: הוא הגדיר מה זה א2.

דב ליטבינוף: הרי לא הגיוני שכאשר פתרון הקבע הולך ונדחה, אנחנו נשלם כל הזמן על הפלסטר שהולך וגדל.

דב ליטבינוף: היום זה 105 מיליון ומחר הסכום יכול לגדול ל-300 מיליון.

דב ליטבינוף: עד מתי חוק ההסדרים הזה?

דב ליטבינוף: יש גבול.

דב ליטבינוף: בנושא הזה ניפגש בקרוב עם האוצר ואני מקווה שנגיע איתו להסדר.

זבולון אורלב: אפשר שהחשב הכללי יסביר לי למה לא גובים את התשלום הזה?

נחמיה קין: אנחנו עובדים על זה.

זבולון אורלב: מ-2002 אתם עובדים על זה?

נחמיה קין: שלחנו דרישות תשלום ואנחנו נמצאים איתם כל הזמן במשא ומתן כדי שישלמו.

זבולון אורלב: לזקנים ולנכים עשו חוק הסדרים ושם אין בעיות.

נחמיה קין: זה לא שייך.

זבולון אורלב: המועצה האיזורית תמר עושה עבודה טובה ומגיעים לה הרבה שבחים, אבל חוק צריך לקיים.

מל פולישוק-בלוך: אנשי ים המלח, בבקשה.

860: אני מבקש בהזדמנות זו לברך את מבקר המדינה הנכנס.

860: לא היתה לי הזדמנות לומר לו את זה באופן אישי עד היום.

860: הושמעו כאן שתי מושכלות יסוד, גם בדברי הפתיחה שלך, וזה נאמר בכוונה טהורה לגמרי.

860: אמרת שמפעלי ים המלח מייצרים נזק סביבתי כתוצאה מזה שיש עלייה של 20 ס"מ בכל שנה.

860: אני רוצה להזכיר את עובדות היסוד – בחלק הדרומי של ים המלח קיים היום ים בזכות מפעלי ים המלח ואם לא היו מפעלי ים המלח, כל האיזור היה בוצה לבנה.

860: למעשה, המלונות נמצאים על סף בריכה תעשייתית, לא על שפת ים המלח ואלמלא קיומם של מפעלי ים המלח לא היתה תיירות בים המלח מכיוון שהמפלס של הצד הצפוני יורד בגלל היעדר זרימה מהירדן.

860: מכיוון שכך, היו בולענים, אי אפשר היה להקים בתי מלון כי החוף היה מתרחק וכו'.

860: נזכור שמפעלי ים המלח לא גורמים נזק אלא עושים את התיירות בים המלח בעזרתן של המועצה האיזורית ובעזרת בתי המלון.

860: בתי המלון הגיעו לבריכה התעשייתית – זה מופיע בצורה מפורטת בדוח 52 של מבקר המדינה – כשהם ידעו אל נכון מה עומד בפניהם.

מל פולישוק-בלוך: אומר מנכ"ל משרד התיירות שכל דבר אפשר להציג בכל מיני זוויות.

מל פולישוק-בלוך: את ההסטוריה אנחנו מכירים, קיבלתם זכיון ואתם עושים שינוי אקולוגי בסביבה.

860: לא התייחסתי לשינוי האקולוגי אלא רק לעניין התיירותי.

מל פולישוק-בלוך: אתם אומרים שבלעדיכם לא היו מלונות, אבל אתם לא רוצים שיהיו שם בתי מלון כי הם גורמים לכם להוצאות.

860: יש בינינו שיתוף פעולה נהדר ומעולם לא אמרנו שאנחנו לא רוצים בתי מלון.

מל פולישוק-בלוך: אלמלא בתי המלון לא היו צריכים לדאוג לשיגומים ולכל שאר הדברים.

זבולון אורלב: זה היה סותם את כביש 90.

860: באופן מפתיע, למרות שאנחנו חברה עסקית, חשוב לנו שתהיה שם תיירות טובה, שתהיה שם מועצה איזורית שתשגשג כי בסופו של דבר זה עוזר גם לנו.

860: כך אנחנו מסתכלים על הדברים.

860: לדעתי אנחנו נמצאים הרבה מעבר לדקה ה-90.

860: אני גם מסכים לכך שהעתקת בתי המלון לא נראית חלופה סבירה ולכן יש לבדוק את החלופות באופן מיידי.

860: החלטת הממשלה לפני שנה-שנה וחצי הקצתה את הכסף לטובת העניין, אבל בזמן הזה לא נעשה דבר והעסק תקוע אי שם במשרד האוצר.

מל פולישוק-בלוך: אני שואלת את האוצר למה בזבזו שנה וחצי ולא עשו שום דבר?

חיים פרננדס: אני יכול להתייחס רק להיבטים התקציביים.

חיים פרננדס: את כל התקציבים שנדרשנו להעביר לפי החלטת הממשלה העברנו, כולל 72 מיליון שקלים לפתרון א2, הפתרון לטווח הקצר, כולל הכספים שהעמדנו לצורך בדיקות כאלה ואחרות לפתרון הקבע.

חיים פרננדס: אפשר לראות שהביצוע יחסית נמוך מבחינת הוצאת הכסף כך שמגבלה תקציבית היא לא זו שעושה את הפקק.

מל פולישוק-בלוך: אם כך אני לא מבינה מה כן.

860: אני יכול לרמוז ולומר שהכסף לא תקוע באגף התקציבים.

860: אגף התקציבים עשה את כל מה שצריך כדי לשחרר אותו.

860: הוא לא עבר ליעד שלו אלא הוא תקוע במקום אחר בקומה אחרת במשרד האוצר.

מל פולישוק-בלוך: יכול להיות שהחשב שהיה אמור להעביר את הכספים מהחדר הזה לחדר השני לא עשה זאת?

נחמיה קין: מכוונים חבריי מהחברה לישראל להגיד שאנחנו תקענו את הכסף.

860: לא אמרתי זאת, אני מאד זהיר.

נחמיה קין: בחשב הכללי יש ועדה במקום מכרז.

נחמיה קין: כל פטור ממכרז שנעשה על ידי גופים ממשלתיים חייב לעבור בוועדה של פטור ממכרז.

נחמיה קין: הוגשה לנו בקשה על סך 60 מיליון ₪ לפטור ממכרז.

מל פולישוק-בלוך: בהחלטת הממשלה נאמר שעד ליום 31 בדצמבר 2004 יבדוק משרד התיירות את אומדן עלות יישום חלופות הלגונה ואומדן עלות יישום החלופות האחרות.

מל פולישוק-בלוך: האם הכסף עבור זה עבר?

30083: אין בעיה עם זה.

30083: אף אחד לא מלין על אי העברת כספים.

30083: אלי גולדשמידט מדבר על ביצוע הגנות א2.

מל פולישוק-בלוך: למה עד סוף שנת 2004 זה לא בוצע כאשר ההחלטה התקבלה כבר לפני יותר משנה?

30083: אמרתי פעמיים ואומר בפעם השלישית.

30083: בסיס החלטת הממשלה, שהטילה על משרד התיירות לבדוק את החלופות תוך מספר חודשים קצרים, היה לא ריאלי ולא רציני.

30083: אני לא מוכן לשים על שולחן הממשלה בדיקת חלופות לא רציניות ולא מקצועיות.

30083: אמרתי בתחילת דבריי ששר התיירות פנה למזכיר הממשלה, ביקש להעלות את הנושא לדיון ויכול להיות שהממשלה צריכה לשנות את החלטתה.

30083: אנחנו לא רוצים להגיע למה שהיה בשנת 2004, שתונח חלופה על שולחן הממשלה, שבסופו של דבר שרי הממשלה יאמרו שהיא לא היתה מקצועית.

30083: כמו כן ביקשנו מהממשלה לקבל הארכה לבדיקת החלופות בלי קשר לעובדה ששר התיירות מבקש להעלות את הנושא.

מנחם צין: הבריכה של מפעלי ים המלח נכנסה לטיפול בשנת 1967, בית המלון הראשון התחיל להיות מוקם בשנת 1971 – אז מוריה, היום שרתון – אין שום צל של ספק שכל מי שבנה ידע לאן הוא הולך.

מנחם צין: רובם חתמו למפעלי ים המלח על מסמך שהם מודעים לעליית המפלס, נקטו וינקטו במהלך השנים בכל האמצעים הדרושים.

מל פולישוק-בלוך: ב-1986 נתנו לכם הארכת זכיון עד 2030 ובשלב זה ידעו על השינוי האקולוגי של הסביבה וראו את זה בעיניים.

מל פולישוק-בלוך: גם בשלב של הפרטת החברה, כאשר הממשלה היתה צריכה לתת מענה לשאלה מי מטפל בהתפתחויות שנוצרות, לא נעשה דבר.

עדי קפלן: ב-1992 היתה הצעת מכר של המדינה, שמכרה את המניות שלה לציבור.

עדי קפלן: במסגרת הצעת המכר הזאת, לפני פרסום התשקיף, התעוררה השאלה מה הולך לקרות להגנות של מפעלי ים המלח כי היה ברור שיש צורך לנקוט בהגנות האלה, היה ברור שהן יעלו הרבה כסף וכן היה ברור שאם הנטל הזה יוטל על מפעלי ים המלח הוא צריך לבוא לידי ביטוי בתשקיף של כימיקלים לישראל, שהמדינה מכרה את המניות שלה.

עדי קפלן: הממשלה החליטה לא לשנות את המצב הקיים והמדינה היא זו שתממן את זה.

עדי קפלן: באותה נקודת זמן לקחו ממפעלי ים המלח דיבידנד של 30 מיליון דולר בערכים של 1992, שהיו אמורים להוות או קרן שמורה או כל דבר אחר כדי לממן את כל הנושא.

עדי קפלן: אני מפנה את תשומת הלב לתשקיף של כימיקלים לישראל, שנאמר בו בצורה הכי ברורה, שהמדינה החליטה לא לשנות את נושא ההגנות של ים המלח – היה ברור שהיא מטפלת בזה – ויחד עם זאת היא החליטה לקחת דיבידנד של 30 מיליון דולר.

עדי קפלן: לא היה צל של ספק – אני הייתי שם וישבתי גם בדיונים – שהמדינה היא זו שתממן בסופו של דבר את ההגנות.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא נכתב בשום מקום.

עדי קפלן: זה נכתב כך שלא היה טעם ולא היה מקום לדון בעניין הדיבידנד הנוסף.

עדי קפלן: ברגע שהחליטו שהמדינה היא זו שנושאת בעלויות הגנת הקבע, החליטו באותו הינף קולמוס לקחת 30 מיליון דולר דיבידנד נוסף אחרי שכבר קיבלו 12 מיליון דולר דיבידנד.

מל פולישוק-בלוך: מי היה השר האחראי?

עדי קפלן: מר שוחט, שהיה שר האוצר, ומר ליבאי, שהיה שר המשפטים.

עדי קפלן: הם טיפלו בנושא מטעם ועדת שרים.

עדי קפלן: החלטת השרים קיבלה אחר כך תוקף של החלטת ממשלה ב-1992.

עובד קדמי: הם אמרו שמפעלי ים המלח יתכננו ויבצעו את מה שהם עושים באיזור הבריכות, בהתחשב במלונות הנמצאים במקום ובמפעלים התיירותיים.

עובד קדמי: באותה נשימה נאמר שהממשלה מאשרת הקמתם של בתי ספר עד למכסת החדרים בתב"ע המאושרת.

עובד קדמי: זה נאמר באותה החלטה של השר מודעי.

עובד קדמי: באותה תקופה לא היו זקוקים מפעלי ים המלח להיתרי בנייה, ועם הזכיון וההחלטות של בתי המשפט בעניין מוריה נאמר שהם זקוקים להיתרי בנייה וכן שהם יתחשבו במפעלים התיירותיים, דהיינו, בכל פעם שהם יצטרכו היתרי בנייה, הם יצטרכו להתחשב ב...

עדי קפלן: הכותרת של החלטת הממשלה, שאנחנו מדברים עליה, היא מימון עלויות ההגנה על בתי המלון באיזור עין בוקק וחמי זוהר, מה-13 בפברואר 1992.

זבולון אורלב: אלה לא השרים שוחט וליבאי.

זבולון אורלב: למיטב ידיעתי ממשלת העבודה עזבה את הממשלה עד שהיא חזרה אליה בממשלת רבין.

עדי קפלן: נאמר שהממשלה מחליטה לרשום את החלטת שרי האוצר והמשפטים שלא לשנות את מערכת ההתחייבויות הקיימת כיום בין מפעלי ים המלח לבין מדינת ישראל ו/או בתי המלון שהוקמו או מתוכננים לקום בכל הקשור לעלויות ההגנה, ולרשום את הודעת שרי האוצר והמשפטים כי לקראת מכירת מניות כימיקלים לישראל לציבור ולפני ביצוע הצעת המכר, יימשך מכימיקלים לישראל דיבידנד במזומן בסך 30 מיליון דולר בשנת 1991.

עדי קפלן: זה אפילו מופיע באותה החלטה שהכותרת שלה היא מימון עלויות.

מנחם צין: בדוח מבקר המדינה כתוב בדצמבר 1992 שהתקיימה ישיבה בהשתתפות שר האוצר, שר התיירות, נציגי משרדינו ונציגי המנהלה ובישיבה סוכם כלהלן: הממשלה תודיע ליזמים (מקימי בתי המלון והתשתיות האיזוריות) כי היא נושאת באחריות להקמת הגנות ישירות בעין בוקק וחמי זוהר.

מנחם צין: החלטת הממשלה מיולי 2004 לא אוסרת לקיים מגעים או התייעצויות עם גופים באיזור אלא לא להתקשר עם יועצים ועם חברות שיש להם קשרים עם מפעלי ים המלח.

מנחם צין: בלי מפעלי ים המלח לא זז שום דבר עד היום וההתקשרות היחידה שעשו עד היום, שלא נראית לי אפשרית משום בחינה שהיא, היא הזזת בתי המלון.

מנחם צין: זאת האופציה הכי קלושה והכי טכנית.

מנחם צין: קציר המלח – מפעלי ים המלח קוצרים כל שנה את חומר הגלם שלנו, שהוא לא מלח, בהיקף של 20 מיליון טון בשנה.

מנחם צין: למי בעולם יש ידע אם לא למפעלי ים המלח?

מל פולישוק-בלוך: אל תדאג, החברה הבינלאומית תבוא להתייעץ אתכם.

מנחם צין: אין לי ספק.

מנחם צין: לראיה, לא זז כלום במשך שנה וארבעה חודשים.

מנחם צין: חלופת הלגונה – אין איזור בעולם שמרכז כל כך הרבה בעיות כמו איזור ים המלח ולכן אין שום חברת הנדסה שיש לה אפילו עשירית מושג על מה שקורה שם, החל מסייסמיקה, טקטוניקה, העתקים, שברים, בולענים, פעילות של מים מתוקים, סוללה שמבוססת על שמונה מטר מלח שכבר שקע ועוד ועוד.

מנחם צין: אנחנו נמצאים היום על זמן שאול.

מנחם צין: יש לנו זמן עד 2008, שזה מחרתיים בבוקר.

אבי רותם: אין 2008, התשתיות קורסות היום.

מנחם צין: בהנחה ש-א2 נותן פתרון.

אבי רותם: כבר היום חודרות תמיסות רוויות, כלומר מלח רוכז שנכנס לתוך מערכת הביוב.

אבי רותם: אם מערכות הביוב יקרסו, תוך יום אין בתי מלון כי אי אשפר לטפל בביוב.

מל פולישוק-בלוך: ואז כל האנשים שדיברת עליהם יאבדו את מקומות העבודה שלהם.

אבי רותם: קווי חשמל מתח עליון ומתח גבוה נמצאים היום בתוך בריכה מס' 5.

אבי רותם: אי אפשר להגיע לטפל בהם.

אבי רותם: קווי טלפון נמצאים בתוך בריכה מס' 5.

אבי רותם: קו אספקת המים העיקרי לבתי המלון יוצף תוך פרק זמן קצר.

זבולון אורלב: והגנת א'2 לא פותרת את זה?

אבי רותם: היא לא מטפלת בהם בכלל.

אבי רותם: לכן, מי שמדבר על 2008 מטעה את הציבור.

מנחם צין: צריך לערב את מפעלי ים המלח כי לנו יש ידע, אחרת זה לא יזוז.

זבולון אורלב: מנקודת מבטכם, מה הוא הפתרון האופטימלי?

מנחם צין: מפעלי ים המלח בעד כל פתרון שימומש.

מנחם צין: הוועדה בראשות בן-נון, שמונתה על ידי הממשלה המליצה על הלגונה.

צבי ורטיקובסקי: אם אני לא טועה, פתרון הלגונה אינו פתרון שמעבר לתקופת הזכיון.

אבי רותם: לא נכון.

מנחם צין: זה מה שהכתיבו.

אבי רותם: אני הייתי חבר בצוות הזה.

אבי רותם: ההכתבה היתה להגדיר פתרון עד 2030 ואכן ההתייחסות היתה ל-2030, אבל לדעתי הפתרון הזה הוא לעולמי עד ואני אומר לכם את זה כמהנדס.

אבי רותם: מדובר בסוללה שתתוכנן בקריטריונים הנדסיים חמורים הרבה יותר מהקריטריונים של הסוללות ההיקפיות של בריכה מס' 5.

אבי רותם: כל עוד הסוללות ההיקפיות יחזיקו מעמד, הסוללה הזאת ודאי תחזיק מעמד.

אבי רותם: למפעלי ים המלח יש בעיות אחרות שלהם במסגרת בריכה מס' 5.

אבי רותם: הפתרון אינו עד 2030 אלא הרבה מעבר לזה.

ולדימיר מירובסקי: אני מייצג את סמנכ"ל משרד התשתיות.

ולדימיר מירובסקי: הייתי בצוות שעסק במציאת פתרון לטווח ארוך ורציתי להזכיר שבראש ועדת ההיגוי עמדו שני מנכ"לים, מנכ"ל משרד התשתיות ומנכ"ל משרד התיירות.

ולדימיר מירובסקי: ההחלטה שהבאנו לממשלה התקבלה, אבל מכיוון שהממשלה באותה עת, אביב 2004, לא היתה מוכנה לקבל החלטה אמיתית וממשית, התחילו להזרים כסף, שמיותר לדעתי, ולא לקבל החלטה.

30083: האם אתה עומד מאחורי ההצעה הזאת?

30083: למה שהשר שלך לא יעלה אותה בישיבת הממשלה?

ולדימיר מירובסקי: אין שר, הוא התפטר.

ולדימיר מירובסקי: אני חתום על הדוח ואני הייתי בצוות הזה.

30083: אתה יכול להמליץ לשר שלך, ראש הממשלה במקרה הזה, להעלות את הנושא שוב לסדר היום של ישיבת הממשלה?

ולדימיר מירובסקי: היתה החלטת ממשלה שהטילה את המשך הטיפול על מי שמפעיל את האיזור, משרד התיירות.

חנן ברנשטיין: אבי רותם אומר שהעלות היא מאה מיליון, אבל זאת לא העלות של סמט, החברה הבלגית, שנכנסה לנעליים של הסקונינג.

חנן ברנשטיין: הסכום הזה כולל את התשתיות שלא מטפלים בהן.

חנן ברנשטיין: מדובר בכל מה שנגרר לטיפול של סמט, שכלול בסכום הזה.

חנן ברנשטיין: שנית, אף אחד מכל בעלי המקצוע לא אומר שפתרון הלגונה הוא פתרון ישים כי הוא לא נבדק.

מל פולישוק-בלוך: כמה זמן צריך בשביל לבדוק אותו?

דב ליטבינוף: למה אתם לא נכנסים לבדוק את הפתרון הזה?

דב ליטבינוף: הוויכוחים האלה מביאים אותנו למצב שבו לא יעשו שום דבר.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לעבור לחלק הצפוני כדי להבהיר לכם שאם חשבתם שהבעיה מסובכת, היא עוד יותר מסובכת.

גלית כהן: המשרד לאיכות הסביבה בשיתוף משרד התשתיות, המכון הגיאולוגי ומכון ירושלים השיב על המדוכה את טובי המדענים על מנת שישימו את הדברים על השולחן ובפעם הראשונה ישימו דוח כמידע אינטגרטיבי על מנת לראות מה ההשלכות של כל התהליכים הקיצוניים האלה על ההתיישבות וכן הלאה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לקבל את הממצאים העיקריים.

גלית כהן: אנחנו חושבים שצריך לבחון חלופה של מובל ימים כזה או אחר מתוואי ים סוף-ים המלח או מתוואי ים התיכון-ים המלח ולראות מנקודת ראות ישראלית על מה זה יכול להשליך, כלומר מה הן ההשלכות של הבאת מי ים לים המלח, שיש לו הרכב שונה לחלוטין.

גלית כהן: הבחינה הזאת עשויה להיערך לפחות עשר שנים ובינתיים אנחנו יורדים ב-1-1.20 מטר לשנה.

גלית כהן: לכן, המשך התהליך מבחינת הפתרון למובל ימים נמשך.

גלית כהן: אם מדובר בחלופה אחרת, כלומר לתת למים לזרום באופן טבעי מהירמוך, הירדן ומהנחלים השונים שזרמו ממזרח וממערב לו, גם זה פתרון שעשוי לקחת זמן ארוך.

גלית כהן: לא פותחים את השלטר בסכר דגניה ונותנים למים לזרום אלא צריכים למצוא מים חלופיים לצרכים של מדינת ישראל, אולי על ידי הקמת מתקני התפלה לאורך חופי הים התיכון מחד, ומצד שני צריך להביא לשיתוף פעולה בין הפלשתינים לירדנים, על מנת שהם לא ישאבו את המים בחזרה.

גלית כהן: לכן, גם פה מדובר על תהליך שיארך עשר שנים לפחות.

גלית כהן: הממצא העיקרי שלנו המשך המגמה הקיימת היום והתהליכים שאנחנו מכירים היום, כך שימשיכו להתקיים לפחות ב-20-30 השנים הקרובות.

גלית כהן: יש לנו מסמך שמבסס את זה מכל הכיוונים ולכן אנחנו חושבים שמדינת ישראל צריכה להיערך לכך, וזה אומר שכל משרד צריך לבחון מה הן אותן פעולות שהוא צריך לנקוט היום על מנת להיערך להמשך המגמות שאנחנו מכירים, מה צריכות המועצות האיזוריות לעשות וכו', על מנת להביא למסקנה העיקרית של הדוח.

גלית כהן: אני לא אפרט את מסקנות הביניים, שכוללות היכן יהיו מיקומי קו החוף, המשך חשיפה של משטחי בוץ, חתירה והעמקה של נחלים, שקיעות קרקע, אובדן מאקוויפר ההר שמתרכז לים המלח ועוד.

גלית כהן: כל הדברים האלה אומרים שאנחנו צריכים לפעול היום ולכן, על מנת להביא ליישום ההמלצות והמסקנות של הדוח מתגבשת בימים אלה החלטת ממשלה, שכבר נמצאת בידינו, שאחד מהדברים שהיא אומרת היא להקים ועדה או גוף-על.

גלית כהן: אין הכוונה להקים ועדה נוספת אלא שיהיה גוף במשרד ראש הממשלה, שירכז את הנושא.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שאמרתי בהתחלה, שיהיה גוף אחד ברמת ראש הממשלה, שינהל את העניינים.

גלית כהן: חוץ מזה אנחנו מטילים על כל משרד ומשרד בתחום סמכויותיו מה הוא צריך לעשות על מנת להיערך לעשרים השנים הקרובות.

מל פולישוק-בלוך: יש לכם הצעה להחלטת ממשלה?

גלית כהן: יש לנו הצעה להחלטת ממשלה ויש ישיבה קרובה בין מנכ"ל ראש הממשלה למנכ"לית שלנו על מנת לקדם את ההחלטה הזאת.

גלית כהן: אנחנו מקווים שזה ייצא לדרך כי בין היתר, חוץ מדברים לטווח הבינוני, ל-20-30 השנים הקרובות, מדובר גם על חלופות אחרות לטווח ארוך, או מובל ימים או מים שפירים עם כל מה שכרוך בכך.

גלית כהן: אנחנו מקווים שנצליח לקדם את החלטת הממשלה ואולי עם ממשלת מעבר שתראה בזה משימה לאומית, נצליח להעביר אותה.

אוריאל אהרונוב: אני נמצא במועצה קרוב לשנה וחצי, למדתי את הנושא ועסקתי בו גם באוניברסיטה.

אוריאל אהרונוב: מחמיא לנו מאד שאחרי כל כך הרבה שנים בהן לא התייחסו אלינו, מתייחסים אלינו סוף סוף.

אוריאל אהרונוב: צריך למצוא פתרונות לעשרים השנים הקרובות, אבל זה לא עתיד ים המלח.

אוריאל אהרונוב: אני חושב שצריך לקבל החלטה אמיצה לעבור לפתרון הקבע, מובל ימים או תעלת ימים או פתרון טבעי שהוא המשך הזרמת המים מהירדן.

אוריאל אהרונוב: אני לא רואה איך ישראל תתעסק באופן חד צדדי ללא שיתוף פעולה עם שכנינו הירדנים, שנושקים לים המלח לפחות כמונו.

אוריאל אהרונוב: הם השיגו אותנו כדי להשיג את החלופה שהם חותרים אליה, מובל השלום שיהיה כולו בצד שלהם.

אוריאל אהרונוב: אני חושב שצריכה להיות התארגנות של גוף בינלאומי שמקשר בין כולנו – בין הירדנים, בין הפלשתינים שאולי יהיו בשטח שבו אנחנו יושבים היום, לבין ישראל.

דב ליטבינוף: אני מברך על הדוח במובן זה שהוא התחלת טיפול, אבל הדוח הזה חסר הרבה מאד דברים, כמו ההיבטים ההנדסיים, למשל, שאומרים איך ממשיכים לחיות ב-20-30 השנים הקרובות, איך ההתיישבות ממשיכה להתקיים במקום הזה.

דב ליטבינוף: לא לחינם אמרתי שהמסקנות הן לקבל פיצויים ולעזוב כי אין שום מסקנה שאומרת איך להמשיך לחיות באיזור.

דב ליטבינוף: צריך להשקיע ולתת כסף על מנת להמשיך את הדוח הזה, גם את הדוח ההנדסי.

דב ליטבינוף: אין התייחסות לסוגיית הביטוח – אף אחד עדיין לא ביטח את האיזור והמדינה לא מוכנה לבטח אף אחד שמגיע לאיזור וחלילה ייפול לאיזשהו בולען.

דב ליטבינוף: בהסתכלות לאומית צריכה לקום מנהלת ים המלח עם סמכויות, שתהיה כפופה למשרד ראש הממשלה או למשרד בכיר אחר ותראה את התמונה הכוללת של ים המלח, מהדרום עד הצפון כולל סוגיית המים, המלונות, התיירות, ההתיישבות והתעשיה.

יהודה דרורי: הייתי בשעתו מקורב מאד לשר מודעי, שעסק בבעיה הזאת.

יהודה דרורי: תעלת הימים שמדברים עליה כל הזמן היא רק דיבורים שלעולם לא יתגשמו בגלל העלויות, שהן בסדר גודל של כ-11 מיליארד דולר.

יהודה דרורי: אבל יש חלופה אחת שבשעתו עבדו עליה יגאל אלון והמהנדס גור, והיא להוריד צינור בקוטר של 3.5 מטר, כמו המוביל הארצי, בעמק זבולון לאורך תוואי של רכבת העמק, לאיזור בית שאן.

יהודה דרורי: להקים שם תחנת כוח, להוריד את המים למטה ולהמשיך אותם לכיוון ים המלח או בצינור או אפילו בתוואי הירדן, שריק היום ממים.

מל פולישוק-בלוך: מישהו בדק פעם את הפתרון הזה?

יהודה דרורי: זהו פתרון שקיים במסמכים ואף אחד לא מתייחס אליו בגלל מגלומניה של רבים.

יהודה דרורי: אפשר פשוט להניח צנרת ומתחילים להעלות את המים כדי שהם יפסיקו להתאדות.

יהודה דרורי: העלות של פרוייקט כזה היא כ-850 מיליון דולר וחברות חיצוניות רוצות לבצע אותו.

יהודה דרורי: דברו עם גב' שאלתיאלי מהמועצה האיזורית בית שאן.

מל פולישוק-בלוך: כתבת לראש הממשלה בנושא הזה?

יהודה דרורי: כתבתי לשר האוצר הנוכחי והוא נתן את זה לבדיקה.

יהודה דרורי: צריך להתחיל לחשוב על הנושא הזה כי הוא קל לביצוע.

מל פולישוק-בלוך: בדרך כלל מחפשים את הפתרונות הקשים ולא את הפשוטים.

אוריאל אהרונוב: המועצות האיזוריות בשיתוף משרד התיירות יזמו תחרות אופניים בינלאומית סובב ים המלח להעלאת המודעות הבינלאומית, שהיתה אמורה להיות בסוף דצמבר, אבל בגלל הפיגועים בירדן היא תידחה בחודש.

אוריאל אהרונוב: כל מי שרוכב על אופניים מוזמן.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני המבקר, אתה רוצה להוסיף משהו?

מל פולישוק-בלוך: מישהו אחר מעוניין להוסיף?

חנן ברנשטיין: צריך להיות ברור עד כמה אנחנו נמצאים במצב בעייתי מבחינת לוחות זמנים.

חנן ברנשטיין: פתרון הביניים א'2 מחזיק אותנו עד 2008 וכל החלטה, גם אם היא מתקבלת בשנה הקרובה, היישום שלה יגיע ל-2008.

מל פולישוק-בלוך: זאת בדיוק הסיבה לכך שביקשתי לדעת למה בזבזנו עוד שנה וארבעה חודשים ולא קיבלתי על כך תשובה ממנכ"ל משרד התיירות.

אבי רותם: כי המדינה לא יודעת לנהל את הפרוייקט הזה.

מל פולישוק-בלוך: זאת לא הנקודה אלא שהיא לא יודעת לקבל החלטות.

אבי רותם: היא קיבלה החלטות, חלקן אומללות.

אבי רותם: הפתרון הוא אחד – צריך לתת את הפרוייקט הזה לניהול מפעלי ים המלח והאיזור.

אבי רותם: פתרון הקבע, הלגונה, יכול להיות גמור עד 2011-2012 אם נתחיל אותו עכשיו.

אבי רותם: לדעתי אנחנו ניפגש כאן שוב ושוב כי הדברים לא נעשים.

חנן ברנשטיין: קל מאד להאשים את הממשלה, אבל כאחד שמלווה את התהליך בשלוש-ארבע השנים האחרונות, גם אינטרסים לא ראויים היו בעניין ולכן התעכבו הדברים.

חנן ברנשטיין: יש סיפור על חברה הולנדית, הסקונינג, שעשתה טיפול בשלב הראשון ומסיבות כאלה ואחרות רצו שהחברה תעשה גם את השלב השני.

חנן ברנשטיין: כך נגרמו תהליכים מאד מאד בעייתיים בקידום העניין.

מל פולישוק-בלוך: לאיזה משרד אתה מתכוון?

חנן ברנשטיין: לא מדובר באחד המשרדים.

חנן ברנשטיין: עשו את הדברים האלה בצורה לא ראויה.

30083: כאן רואים את הקטנוניות שבעניין, את העיסוק בדברים הקטנים.

30083: יש להסתכל על האיזור הזה בצורה אחרת.

נחמיה קין: צר לי שאין לנו ראיית על ואנחנו נאלצים להסתפק בראייה קטנונית של הכספים.

נחמיה קין: רציתי להעלות נושא מאד בעייתי, שחייבים לתת עליו את הדעת.

נחמיה קין: לא ייתכן שחברה פרטית תנהל פרוייקטים שיש לה בהם עניין בעשרות מיליוני שקלים.

מל פולישוק-בלוך: לא שמעתי שמישהו הציע רעיון כזה.

נחמיה קין: המהנדס של המועצה האיזורית תמר הציע את זה.

דב ליטבינוף: תן את זה לנו, למועצה, שהיא גוף לא פרטי.

נחמיה קין: גם המועצה האיזורית תמר וגם חברת מפעלי ים המלח מעורבות בכל הנושא.

מל פולישוק-בלוך: אין לי מחלוקת איתך על כך שמפעלי ים המלח לא יכולים לנהל את זה, לא יקבלו את ההחלטה, אבל בהחלט אפשר להשתמש בידע העצום שיש להם.

מנחם צין: לגבי הסקונינג, החברה ההולנדית, עבודת בניית הסוללות הסתיימה ב-1967 ועברו מאז עשרות שנים.

מנחם צין: הסוללות של הירדנים, שנבנו על ידי חברה אחרת, גם בינלאומית, קרסה בזמן המילוי.

מנחם צין: המנהלה לפיתוח התיירות והנגב, שניהלה את שלב א'1, כבר לא קיימת.

מנחם צין: לא היה לה מושג בהנדסה וזאת התוצאה.

מנחם צין: זה פטרן שחוזר על עצמו – גוף שאין לו מושג הנדסי הוא זה שבחר בחברת הנדסה וזה הכשלון.

אמיר הלוי: עלה פה נושא לוח הזמנים.

אמיר הלוי: אם פעם תבדקו כמה זמן עובר מהחלטת ממשלה עד שעובר הליך מכרז ובוחרים את הגופים שבודקים, רואים שזהו תהליך הרבה יותר ארוך ממה שהממשלה החליטה.

מל פולישוק-בלוך: מחר אנחנו יושבים עם החשב הכללי לדון בדיוק בנושאים האלה.

אמיר הלוי: עברו כעשרה חודשים עד שהתחילה להיבחר חברה שתעשה בדיקה של חלופת העתקת בתי המלון ועברו עוד שלושה חודשים עד שחתמו איתה.

אמיר הלוי: שנית, לגבי כל הגורמים המעורבים בעניין, מהנדס המועצה אומר לתת את הפרוייקט למפעלי ים המלח ומפעלי ים המלח אומרים שלא התייעצו איתם.

אמיר הלוי: בחודשים האחרונים אנחנו מרכזים צוות מקצועי שאמור לתת פתרון ברמה הלאומית, מתייעצים עם כל הגורמים שטענו שלא מתייעצים איתם בכפוף להחלטת הממשלה שלא אפשרה לנו להפוך אותם לגורמים שותפים אלא לגורמים שמתייעצים איתם.

מל פולישוק-בלוך: הכל נשמע מאד פשוט כשכל מיני גורמים מציגים את הנושא, אבל התוצאה הסופית מדברת בשם עצמה, והיא קטסטרופה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני המבקר, אדוני המנכ"ל וכל האנשים הנכבדים שיושבים כאן, אנחנו עדים לבזבוז משאבים ציבוריים ולמחדל אדיר בתהליכי קבלת ההחלטות.

מל פולישוק-בלוך: זה כשלעצמו מינהל בלתי תקין ולדעתי בגין מחדל כזה מישהו צריך לתת את הדין.

מל פולישוק-בלוך: אדוני המבקר, לפני שהגעת אמרתי שהדבר לא יטופל עד שיימצא האדם שאחראי מבחינה זאת שהוא ייתן את הדין על מה שלא נעשה.

מל פולישוק-בלוך: כשמדובר בשחיתות קל לנו לומר שזה לקח לכיס או האחר מינה מינויים פוליטיים, אבל היום אנחנו עוסקים במחדלים, בהחלטות שלא התקבלו שעולות לנו הרבה מאד כסף.

מל פולישוק-בלוך: דובר כאן על הפוטנציאל האדיר של ים המלח.

מל פולישוק-בלוך: אם מדברים על תיירות, בוודאי, וכן מדובר על המקום היחיד בארץ שיש בו מחצבים.

מל פולישוק-בלוך: בנוסף לכך מכל בחינה יש במקום הזה פוטנציאל – מבחינה כלכלית, חברתית, מדינית, הסטורית וכו'.

מל פולישוק-בלוך: מישהו לא מתייחס למקום הזה בראייה לאומית ולא מקבל החלטה.

מל פולישוק-בלוך: לא מדובר על אתמול או על הממשלה ב-2004 אלא לאורך תקופה.

מל פולישוק-בלוך: זה ימשיך להיות כך אלא אם אדוני המבקר ישים את האצבע ויאמר מי האנשים שאחראים אישית למחדל.

מל פולישוק-בלוך: עברתי על כל ההחלטות שהיו ועל כל הוועדות שעסקו בנושא ותמיד מגיעים למסקנות, אבל הן לא מתממשות.

מל פולישוק-בלוך: יש דוחות, יש ועדות, אבל זה לא מספיק, זה לא ביצוע רציני, יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל והחלק הצפוני של ים המלח כאילו לא שייך לחלק הדרומי.

מל פולישוק-בלוך: זאת לא ראייה לאומית לעניין ים המלח.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שאין ראייה לאומית, כל משרד עוסק בתחומו ואין התייחסות כוללת לטיפול בעתיד ים המלח על מכלול הבעיות שלו, גם הסביבתיות, גם התעשיות, גם התיירותיות וגם האנושיות של מי שגר שם.

מל פולישוק-בלוך: המשרד לאיכות הסביבה לא עוסק בכלל בחלק הדרומי של ים המלח, למרות ששם מופר כל הזמן האיזון האקולוגי.

מל פולישוק-בלוך: זה לא התחום של המשרד לאיכות הסביבה?

מל פולישוק-בלוך: המצב בו כל משרד ממשלתי מטיל אחריות על השני צריך להיפסק ואני רוצה להציע בשם הוועדה לביקורת המדינה שהמבקר יבדוק את תהליכי קבלת ההחלטות של הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: מבדיקה זו נראה את כל הליקויים ואולי נוכל גם להסיק מסקנות.

מל פולישוק-בלוך: המבקר, לדעתי, חייב לקבוע מי אחראי אישית למחדלים החמורים בטיפול, לבזבוז הפוטנציאל הכלכלי העצום של ים המלח ואני מאד מקווה שמדוח כזה, כאשר הוא יפורסם – במידה והמבקר יקבל את דעת הוועדה ויפרסם דוח כזה – אולי נבין שיש במדינת ישראל אחריות אישית ואנשים או גורמים פוליטיים או מקצועיים בסקטור הציבורי-ממשלתי צריכים לעבוד בצורה מקצועית.

מל פולישוק-בלוך: מה שנעשה פה ממש ממש לא מקצועי ולא ראוי.

מל פולישוק-בלוך: כמו בכל ישיבה אני אומר גם עכשיו שהוועדה דורשת מראש הממשלה להקים מיידית מנהלת עם סמכויות ביצוע לטיפול במכלול הבעיות של ים המלח, גם בצפונו וגם בדרומו.

מל פולישוק-בלוך: בשבוע שעבר דיברתי על הנושא הזה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, אילן כהן, הסברתי לו את הבעיה ואמרתי לו שחייבים מהכסא שלו להוביל את הפרויקט הזה כפרויקט לאומי עם סמכויות.

מל פולישוק-בלוך: כמובן שהעיקר הוא לקבל בדחיפות החלטה אמיצה מה הוא הטיפול הנכון גם באופן כוללני, כי ים המלח הוא ים המלח על כל מכלול הבעיות שלו, וגם פתרון קבוע.

מל פולישוק-בלוך: כל מה ששמענו כאן על פתרונות הביניים הוא אקמול והם כבר מזמן לא עוזרים לבעיה החמורה שיש לנו.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.