ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 506, 2005-11-21 11:30

אברהם פורז: בוקר טוב לכולם, היתה אליי פנייה של גורמים העוסקים בהתרמה, שמשרד החינוך החליט באופן דרמטי לקצץ במספר ימי התרמה, דבר שלכאורה גורם פגיעה בארגונים שנעזרים בימים אלה, בהם תלמידים מופעלים לצורך מערכת ההתרמה.

אברהם פורז: מר יוסי מלכה, בבקשה.

יוסי מלכה: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על הישיבה, גם לאור ההתפתחויות הדרמטיות במערכת הפוליטית.

אברהם פורז: זה קטן עלינו, אנחנו עוסקים בהתרמות.

יוסי מלכה: וגם לאור העובדה שאני מניח שנשמע על זה באופן פורמלי עכשיו, שמשרד החינוך בכל זאת החליט לשנות את ההחלטה שלו לקראת השנה, ולהשאירה במתכונת הקודמת.

אברהם פורז: אתה יכול להסביר לנו את השינויים שחלו, מה רוצים לקצץ?

יהודית גידלי: מה היה קודם, ומה רוצים לשנות?

יוסי מלכה: נהוג היה לקבוע שמדי שנה יהיו שבעה ימי התרמה, כאשר יום התרמה קבוע ניתן לאגודה למלחמה בסרטן באופן עצמאי ללא ארגונים נוספים.

יוסי מלכה: בשישה הנותרים התחלקו ארגונים רבים, דומני שקרוב ל-20 ארגונים כאלה ואחרים.

אברהם פורז: היה יום אחד לאגודה למלחמה בסרטן.

אברהם פורז: ביתר הארגונים איך זה היה?

יוסי מלכה: משרד החינוך היה קובע בדרך כלל אשכולות, אשכול של ארגונים.

יוסי מלכה: כל אשכול כזה היה נהנה.

אברהם פורז: ביום אחד מתרימים לכמה ארגונים.

יוסי מלכה: אמת.

אברהם פורז: איך הם מתחלקים ביניהם בכסף?

יוסי מלכה: יש משקולות יחסיים שנקבעים על פי קריטריונים של משרד החינוך.

יוסי מלכה: הנציג של משרד החינוך נמצא פה.

אברהם פורז: בכל מקום הילדים אוספים עבור ארגון אחר.

אברהם פורז: יש מקומות שבאים לבן-אדם ואומרים לו תתרום גם לזה וגם לזה?

יוסי מלכה: בדרך כלל באשכול, ביום ההתרמה, על האשכול יש כרטיסי התרמה שכתובים עליהם כל הארגונים, וברור לגמרי שכל הכסף נכנס לקופה אחת, ומחולק בין הארגונים על פי מפתחות שקובע משרד החינוך.

אברהם פורז: זאת אומרת התרומה מרוכזת.

כרמית הראל: חוץ מאשר איל"ן שתמיד היה להם גם יום עצמאי שלהם.

אברהם פורז: כמו באגודה למלחמה בסרטן.

יוסי מלכה: זה כבר מזמן לא קיים.

אברהם פורז: כמה ימים היו, חוץ מהאגודה למלחמה בסרטן?

יוסי מלכה: שישה ימים.

אברהם פורז: ביום כזה התלמידים מתרימים בשעות לימודים או רק בערב?

יוסי מלכה: לא, ביום כזה התלמידים יוצאים אחר הצהריים בשעות מוגבלות, בדרך כלל בין השעה ארבע לשעה שש, אחרי שקיבלו הדרכות מסודרות מטעם הארגונים, ויש בדרך כלל גם אחרי בית ספרי, ויש הסברות בית ספריות, ומקבלים רקע.

יוסי מלכה: אז דלת דלת הם יוצאים ומתרימים עבור הארגונים.

יוסי מלכה: השנה בהתראה מאוד קצרה, החליטה הוועדה הציבורית שיושבת במשרד החינוך, לשנות ממנהגה ולקבוע ארבעה ימים בלבד.

אברהם פורז: במקום שישה ימים.

יוסי מלכה: במקום שישה ימים.

יהודית גידלי: ועדיין בנוסף לאותו יום בודד.

אברהם פורז: אבל באותם ימים הפול נשמר, זאת אומרת פחות ימים.

יוסי מלכה: זה פחות ימים, כאשר מתוך הארבעה, האגודה למלחמה בסרטן נהנית עדיין מעצמאות ומבלעדיות ביום אחד.

אברהם פורז: יום אחד רק שלה, שלושה ימים במקום שישה ימים.

אברהם פורז: אז אתה אומר שמתוך הימים האלה, בכל זאת היקצו למלחמה בסרטן יום אחד.

יוסי מלכה: משום מה אני גם תוהה למה זה צריך, אבל אני יודע שזאת מסורת היסטורית.

יוסי מלכה: גם כשאני הייתי במשרד החינוך, נהוג היה לעשות כך.

יוסי מלכה: אני חושב שצריך לחשוב על זה פעם נוספת, אבל זה לא נושא הדיון כרגע.

יוסי מלכה: בכל אופן התבשרנו באופן די מפתיע, אם כי היו לזה סימנים, רק לא היה ברור שהדרך שתיקבע זו הדרך.

יוסי מלכה: משרד החינוך הודיע לנו שאנחנו יורדים לשלושה ימי התרמה, ואני מדבר כרגע בלי האגודה למלחמה בסרטן, היא לא ענייננו כרגע.

יוסי מלכה: כלומר, במקום שישה ימי התרמה שנהנים מהם כל הארגונים, זה ירד לשלושה ימים.

יוסי מלכה: מה שמחייב כמובן כיווץ האשכולות והגדלת מספר הארגונים שמתרימים באותו יום.

יוסי מלכה: אני רוצה לחזור רגע לנסיבות ההיסטוריות שבגינן יום ההתרמה הזה צץ ועלה.

יוסי מלכה: הנסיבות ההיסטוריות היו כפולות.

יוסי מלכה: האחת – לאפשר לארגונים לפעול בתוך בתי הספר במסגרת ימי הסברה, שבאמת הטריגר הוא יום ההתרמה.

יוסי מלכה: במסגרת הזו, אדוני היושב ראש, אני אדבר רק בשם אקי"ם.

יוסי מלכה: למרות שאני מכיר ארגונים אחרים, אני אדבר בשם הארגון שלי.

יוסי מלכה: אנחנו מדי שנה חושפים בכ-500 בתי ספר ברחבי הארץ, יסודיים וחטיבות ביניים, לפחות 500, בדרך כלל זה גם יותר, את הנושא של אנשים עם פיגור שכלי.

יוסי מלכה: איך עושים את זה?

יוסי מלכה: הרצאות, סרטים, מביאים את ההצגות של האנשים עם פיגור שכלי, הופעות של אנשים עם פיגור שכלי, חושפים את הילדים ובני הנוער, וכל מה שקשור באנשים עם פיגור שכלי, יכולות, כשרונות, ומפגישים – לעתים זה פעם ראשונה שילד בכיתה נורמטיבית פוגש אדם עם מוגבלות כזו או אחרת, במקרה שלי אדם עם פיגור שכלי.

יוסי מלכה: הצד השני שגם ממנו אי אפשר להתעלם, היא העובדה שבאמצעות היום הזה מגייסת העמותה, שוב אדבר בשם העמותה שלי, שלא נהנית מתמיכה ממשלתית, בדגש על לא נהנית מתמיכה ממשלתית, מגייסת מהציבור הרחב באמצעות המבצע הזה – זה הולך ופוחת לצערי בגלל הרבה מאוד סיבות, אבל נדבר על השנתיים האחרונות כמיליון שמונה מאות אלף שקל.

אברהם פורז: בכל ימי ההתרמה ביחד.

יוסי מלכה: לא, ביום התרמה שנתי שאנחנו עושים ביחד עם עמותת C.F.

אברהם פורז: אם אנחנו לוקחים על בסיס שנתי, כמה אתם אוספים בכל ההתרמות האלה בשנה?

יוסי מלכה: ההתרמות שאנחנו עושים הן התרמות מאוד מגוונות.

אברהם פורז: אני מדבר על ההתרמות האלה שנעשות באמצעות בתי הספר.

יוסי מלכה: מיליון שמונה מאות אלף שקל בשנה.

יוסי מלכה: זה ביום אחד.

אברהם פורז: אתם שותפים רק ביום אחד.

אברהם פורז: יש יום אחד שיש לכם עוד שניים שלושה ארגונים, והיום הזה זה היום היחיד שלכם.

יוסי מלכה: נכון.

אברהם פורז: מה שיקרה זה בעצם שאם יורידו את מספר הימים, על אותו יום יהיו עוד יותר פניות.

יוסי מלכה: ודאי.

יוסי מלכה: זה אומר שאני במקרה הטוב על פי החישוב החדש שעשינו, במקום מיליון מאתיים, מיליון שלוש מאות אלף שקל, שאני מקבל על הפעילות השוטפת שלי בסניפים, במקרה הטוב אולי חצי מיליון שקל, אולי.

יוסי מלכה: עלות ההפקה של יום ההתרמה, שזה הטריגר האמיתי של הוועדה, לצמצם את יום ההתרמה, באיזושהי טענה שמדובר בעלויות הפקה מטורפות, אני באקי"ם מוציא סדר גודל שנע בין 13% 14%, מקסימום 15% על הפקת יום ההתרמה.

יוסי מלכה: זה הדפסת פנקסים, הפקת סרטים, חומרי הסברה, זה העלות שלי.

יוסי מלכה: ההחלטה של הוועדה קודם כל פוגעת בשירותים שאנחנו כעמותה נותנים, ושהממשלה לא נותנת.

יוסי מלכה: צריך לדעת, העמותות בדרך כלל מתרכזות באותו חלק שהממשלה לא מתקצבת.

יוסי מלכה: כלומר, באמצעות הכסף הזה הסניפים שלי נותנים שירותים לאלפי אנשים עם פיגור שכלי, במועדונים, תמיכה של קבוצות תמיכה, תמיכה בהורים, תמיכה באחים, ועוד מגוון מאוד רחב של שירותים.

יוסי מלכה: בלי הכסף הזה, נקודות הקצה שלי, קרי, הסניפים לא מסוגלים לתת שירותים.

יוסי מלכה: קיצוץ דרמטי, וזאת המשמעות של ההחלטה, כמובן יביא לקיצוץ אמיתי בסל השירותים – שירותים שהממשלה לא תיתן, הרי אנחנו יודעים מה המדיניות הממשלתית.

אברהם פורז: העניין ברור.

יוסי מלכה: אם לסכם, אני אומר כך.

יוסי מלכה: אני מבין את הקושי ואת הבעייתיות שהביאו את הוועדה, את משרד החינוך, להחליט את מה שהוא החליט.

יוסי מלכה: אבל צריך לקחת בחשבון – רק לפני זמן קצר נציבות שיוויון לאנשים עם מוגבלויות, פירסמה סקר שאומר ש-17.5% מהציבור הישראלי רואה באנשים עם מוגבלויות בני אדם מטרידים ומסוכנים.

יוסי מלכה: 7% מהם מאוד משוכנעים בכך.

יוסי מלכה: כדי לשנות עמדות של החברה הישראלית- - -

אברהם פורז: זה דווקא סקר טוב, סימן שהרוב לא רואים בזה כך.

יוסי מלכה: זה אופטימי, צריך להסתכל על זה כך.

אברהם פורז: אתה לא תמצא בכל חברה אנשים שמחזיקים - - -

יוסי מלכה: זה נכון, אפשר להסתכל על זה באופן חיובי, אפשר להסתכל גם על הצד השלילי.

יוסי מלכה: ברור שימי ההסברה שאנחנו עושים מקטינים באופן משמעותי את הדעות הקדומות שרווחות בקרב הציבור, ביחס לאנשים האלה.

יוסי מלכה: משרד החינוך בעניין הזה הוא רגולטור.

יוסי מלכה: לא צריך לשפוך את התינוק עם המים.

יוסי מלכה: אם יש בעיה בעלות ההפקה של יום ההתרמה, יחליט משרד החינוך, ורשאי מטעמים רבים וצודקים אגב, שבמקום להוציא 40% על ההפקה שלא נוגע לאקי"ם, אבל אני מבין שיש באינוונטר ארגונים כאלה שזה נוגע אליהם, יקבע שמותר להוציא 20%, 15%.

אברהם פורז: העניין ברור.

אברהם פורז: יש עוד מישהו מהארגונים שרוצה להגיד משהו?

תמי יונה: אני מאלו"ט, אני אמא לילד אוטיסט בן 13.

תמי יונה: אני רוצה לספר מהנסיון שלי, וההסברות שאני עושה בבתי הספר.

תמי יונה: אני חייבת להגיד שהשאלות האמיתיות והנוקבות ביותר מגיעות על ידי התלמידים באותם ימי הסברה.

אברהם פורז: כמה הארגון שלכם אוסף בשנה מהמגבית הזאת?

תמי יונה: גם בין 2 ל-3 מיליון שקל בשנה.

תמי יונה: אני חייבת לציין שגם המדינה וגם רשויות כלשהן שעוזרות לארגונים כמו שלנו, לא מוכנות לממן דברים, הם מוכנות לממן מקום, הן מוכנות לממן משהו מסויים, הן לא מוכנות לממן את השירותים שמר מלכה סיפר עליהם.

תמי יונה: אז ימי ההתרמה האלה עוזרים לתת את השירותים - - -

אברהם פורז: אבל הם מתרימים בדרכים אחרות, למשל אותי מתרימים בטלפון.

רות סיוון: נכון, גם זה קיים, זה לא מספיק.

רות סיוון: המדינה לא נותנת כסף לפיתוח.

רות סיוון: המדינה נותנת פר-מיכסה לצורך מסויים.

רות סיוון: היא לא נותנת שום פיתוח ושום שירות אם העמותות לא יעשו את זה.

תמי יונה: אם התלמידים האלה 5-6 פעמים בשנה, לא יבואו ויספרו להם מה זה אוטיסט, ומה זה תסמונת דאון.

אברהם פורז: אני בכוונה מתמקד בעניין הכספי, כי הם יגידו לכם – אפשר לבוא לבית הספר ולהסביר גם בלי לעשות התרמה, ואני לא רוצה שתפלו למלכודת הזאת.

אברהם פורז: יגידו לכם אין בעיה, אתם מוזמנים בכל עת לבוא ולהסביר, אבל בלי התרמה.

תמי יונה: לצערי לאורך השנה אין הרבה בקשות כאלה.

נעמי ארד: אנחנו קוראים לזה גם יום ההסברה.

תמי יונה: אבל ביום ההתרמה דווקא אנשי החינוך מתעקשים שלפני שהתלמידים ייצאו הם יקבלו.

אברהם פורז: רוצים לתת להם מוטיבציה.

נעמי ארד: מבחינתנו זו לא מוטיבציה.

רות סיוון: יושב פה נציג משרד החינוך ומחייך כשאתה אומר לו, הם יכולים להרשות לך לצאת לבתי הספר ללא התרמה.

רות סיוון: אתה יודע למה הוא מחייך, והוא יודע, וגם אנחנו יודעים למה הוא מחייך.

רות סיוון: אף אחד לא יכול להרים 500 איש שייצאו להסברה סתם כך כדי להסביר.

רות סיוון: לכל דבר צריכה להיות סיבה.

רות סיוון: אף אחד לא יקים מנגנון וישלח 500 איש.

רות סיוון: משרד החינוך צריך להיות זה שמרים את הדגל של החינוך והסובלנות.

אברהם פורז: תפקידו של משרד החינוך הוא לא בדיוק איסוף תרומות.

רות סיוון: ולא תפקידו לדבר על תקציבים, אז את זה האוצר צריך לעשות, וזה לא עניינו.

רות סיוון: אני שואלת אותך ואת האנשים פה מסביב, אם יש איזושהי חברה כלכלית במדינת ישראל ובעולם כולו שגובה כספים בלי תקורות.

רות סיוון: יש תקורות אם רוצים.

רות סיוון: אני מסכימה עם מנכ"ל אקי"ם, אם הם רוצים להגביל את התקורות זה בסדר גמור, על זה אפשר לדבר.

רות סיוון: אבל לא מכירה שום עיסקה שיכולה להתבצע בלי תקורות.

ראובן סלומון: הייתי מבין את עמדתו של מר פלבר, היא היתה אמיתית והוגנת, ואומרת שמע, החבר'ה שלי לא שנוררים, החבר'ה של בית הספר לא שנוררים.

ראובן סלומון: אני מוכן להסכים איתו אם כך הוא רואה את זה, למרות שאני רואה את זה במשקפייים שלי קצת אחרת.

ראובן סלומון: הייתי מסכים אם הוא היה אומר בוא נבטל.

ראובן סלומון: אבל אני רוצה לשאול אותו, האם ארבעה ימים לא הופך אותם לשנוררים, רק שישה ימים הופך אותם לשנוררים, או שבעה ימים?

ראובן סלומון: לכן צריך להיות הגון, ולהגיד, תשמע אנחנו רוצים להפסיק את זה, ואז אנחנו נתמודד עם העניין הזה.

ראובן סלומון: נדע שמשרד החינוך לא עוזר לנו לגייס כספים.

ראובן סלומון: אבל בשום פנים ואופן לא יכולה לעמוד לזכותו הטענה שארבעה ימים הם לא שנוררים, רק בשבעה ימים הם שנוררים.

אריה פישבין: אני מנכ"ל האגודה למען החייל.

אברהם פורז: אתם שותפים בפול הזה של ההתרמות?

אריה פישבין: לא.

אריה פישבין: לגבי ימי התרמות, עם אגודה או בלי אגודה - - -

אברהם פורז: מאיפה מקורות המימון של האגודה למען החייל, מאיפה זה בא?

אברהם פורז: הגרלות כבר אין, נכון?

אריה פישבין: יש כמה מקורות מימון.

אריה פישבין: הגרלות אין, אבל רוב הכסף בא מחוץ לארץ.

אברהם פורז: או תורמים מקומיים.

אברהם פורז: זאת אומרת, אתם לא עושים התרמות כאלה.

אריה פישבין: אנחנו עושים.

אריה פישבין: פעם בשנה אנחנו עושים שירותרום לטלוויזיה.

אריה פישבין: עושים טלמרקטינג, יש כסף שמגיע מהארץ, אבל רוב הכסף מגיע מחוץ לארץ.

אריה פישבין: הבעיה עם הכסף מחו"ל שזה תרומות מיועדות.

אריה פישבין: זה כסף שבעצם בא לעשות פרוייקט אחד מסויים.

אריה פישבין: בחיים השוטפים זו בעיה.

אריה פישבין: לגבי נושא ההתרמות – אסור לוותר על התרמות של תלמידים.

אריה פישבין: עם אגודה או בלי אגודה, אני לא מתייחס כרגע לאגודה למען החייל.

אריה פישבין: חייבים לעשות התרמות לכל הארגונים, לכל העמותות.

אריה פישבין: זה מאוד ערכי לתלמידים.

אריה פישבין: אני עצמי זוכר שבהיותי בכיתה ד' הולך ואוסף כסף.

אריה פישבין: זה לא דבר שאפשר לשכוח אותו כל החיים.

אריה פישבין: יש פה משהו ערכי שאסור לוותר עליו.

אריה פישבין: באמת זה לא ארבעה ימים, או שישה ימים, או שיבעה ימים, לפי הצורך של העמותות, צריך לעזור לעמותות.

אריה פישבין: לגבי האגודה עצמה, מכיוון שהאגודה מטפלת במאות אלפי אנשים, יום התרמה אחד כזה בארץ הוא לא מספיק.

אריה פישבין: לכן כן הייתי רוצה להחזיר את האגודה לתוך הפול הזה של ההתרמה על ידי תלמידים, מה שלא מתבצע היום, זה היה פעם.

אריה פישבין: באיזשהו שלב – לפני 3, 4 שנים הוציאו את האגודה.

אריה פישבין: יש שורה של עשרה קריטריונים, הקריטריון היחיד שהאגודה לא עומדת בו, זה השירותרום.

אריה פישבין: מכיוון שיש שירותרום, אז אנחנו לא ניתן לך עוד יום התרמה.

אברהם פורז: כמה כסף אתה מתרים בשירותרום הזה?

אריה פישביין: 10 מיליון שקלים.

אריה פישביין: רק שתבינו, האגודה מתרימה ונותנת לחיילים, רק לרווחה 150 מיליון שקלים.

אריה פישביין: זה המחזור שלנו בהתרמות.

אריה פישביין: נותנים את זה ל-200 אלף חיילים, זה לא לשני אנשים.

אברהם פורז: לשמחתנו יש שם יותר חיילים מחולי סרטן.

אריה פישביין: יש פשוט הרבה חיילים, ואגב, את הפעילויות לא מכירים בציבור.

אריה פישביין: בשנה אנחנו נותנים 1,500 מילגות לחיילים משתחררים, שכל מילגה זה 4,000$ כל שנה.

אברהם פורז: לגבי האגודה שלכם, אחת השאלות שאני שואל את עצמי ואת כולכם, למה תקציב הביטחון לא יכול לתת רווחה לחיילים, למה צריך תרומות בשביל זה.

אברהם פורז: אבל זה סיפור אחר, לא אכנס כרגע לנושא.

אריה פישביין: אנחנו לא קשורים למשרד הביטחון.

אברהם פורז: אני לא מבין למה בבסיס צבאי כדי שיהיה מועדון ותהיה טלוויזיה לחיילים, זה חייב להיות מהתרומות.

אברהם פורז: מה, הצבא הוא כל כך עני?

אברהם פורז: אבל זה עניין של סולם עדיפות של תקציב הביטחון.

אלי יפה: אני חושב שצריך כמובן, כמו שאמר אדוני, לחלק לשני דברים - נושא הסברה לחוד, ונושא גיוס הכספים לחוד.

אברהם פורז: מאיפה אתם מקבלים תרומות?

אלי יפה: אנחנו מקבלים תרומות מכולם.

אלי יפה: כלומר, מהארץ, מחו"ל, מילדים וממבוגרים, מבר-מצוות.

אברהם פורז: בפול הזה של בתי ספר אתם משתתפים בו?

אלי יפה: לא, אנו לא משתתפים.

אלי יפה: בחודשים האחרונים אנחנו בדיוק דנים בנושא הזה כחלק מההרחבה של פעילות.

אברהם פורז: אלו תרומות אינדיבידואליות שפונים לאנשים ומתרימים?

אלי יפה: ודאי, כל הזמן.

אברהם פורז: איזה תחליף יש לכם בהגרלה שבוטלה?

אלי יפה: אין לנו.

אלי יפה: עקב ההגרלה שבוטלה קיבלנו בזמנו ממפעל הפיס כתשעה מיליון שקלים לכמה שנים, הם הפסיקו גם את זה.

אלי יפה: עכשיו הם הורידו לארבעה מיליון.

אברהם פורז: אני זוכר אתכם לטובה.

אברהם פורז: פעם יחידה בחיי זכיתי בהגרלה.

אלי יפה: אנחנו עושים פעילות הסברה הרבה מאוד, וגיוס כספים לחוד.

אלי יפה: לגבי ההתנדבות של גיוס כספים – אני אישית בכלל מתקומם על הבעלות של משרד החינוך, על התלמידים בשעתם הפנויה, בשעות אחר הצהריים, מאיפה הפטרונות הזאת, למה הם עושים את זה, מאין להם הזכות הזאת בכלל.

אברהם פורז: מה אתה מציע להם לעשות?

אלי יפה: אם למשרד החינוך היה חסר כסף, והיה צריך לטובת בתי ספר, אז פתאום היה מוציא את כל התלמידים לגיוס כספים.

אלי יפה: כאשר זו עמותה שעוסקת בבריאות, מה למשרד החינוך ולזה?

אלי יפה: ולכן אין להם עניין בזה, קשה להם, זה לא נוח לבתי הספר, זה לא נוח למנהלים, זה לא נוח לכל המערכת.

אלי יפה: זה מטיל עליהם פעילות מיותרת, לכן נטייתם לצמצם.

אלי יפה: אני מציע להרחיב את זה, לעשות יום התרמה חודשי בכל חודש, ולעשות את זה עד כמה שיותר, כי זה בדיוק החינוך של הנוער שלנו להתנדבות.

אלי יפה: וכשמכנסים אותם מכיתה ד' לגייס כספים כי זה מה שהם יכולים, הם לא יכולים להתנדב עם קשישים בגיל הזה.

אלי יפה: אבל כשהם יודעים שמכיתה ד' שהם יוצאים לפעילות למען ילדים נכים – אני עשיתי משהו למען מישהו.

תמי יונה: בהתנדבות.

אלי יפה: ברור שמדובר בהתנדבות, גם היום זה עובד בהתנדבות.

אלי יפה: אז זה יעבוד, וזה יעבוד טוב וזה יעשה חברה במדינת ישראל, זו דעתי.

כרמית הראל: לאיל"ן עד כה תמיד היה יום התרמה עצמאי ללא שותפים.

כרמית הראל: אנחנו הראשונים שהבאנו את מצעד הפרוטות.

כרמית הראל: בעקבות זאת התחיל ימי ההתרמה.

כרמית הראל: העלות שלנו בניגוד למה שפורסם - - -

אברהם פורז: איל"ן התחילה בעיקרון עם חולי פוליו.

כרמית הראל: בסדר, היום זה שיתוק מוחין ומחלות אחרות.

אברהם פורז: אתם משתתפים בהתרמה הזאת?

כרמית הראל: אנחנו משתתפים.

אברהם פורז: מה אתם מקבלים בשנה?

כרמית הראל: יש לנו יום עצמאי.

כרמית הראל: אנחנו מקבלים משהו בסביבות 2.5- 3 מיליון שקל.

כרמית הראל: אנחנו תמיד היינו עצמאים, השנה אמרנו לנו שאנחנו נהיה בפול.

אברהם פורז: ומזה אתם מקבלים 2.5-3 מיליון שקל?

כרמית הראל: לא, אנחנו עצמאים.

כרמית הראל: לנו תמיד היה יום התרמה שלנו, לא במועד קבוע, אבל היה לנו יום.

יוסי מלכה: בשנה שעברה עשיתם עם אל"ם.

כרמית הראל: לא נכון.

כרמית הראל: בשנה שעברה לא עשינו עם אל"ם, היינו עצמאים.

אברהם פורז: ברור שמצמצמים.

כרמית הראל: העלות שלנו היא 12%.

כרמית הראל: אנחנו עובדים ללא קבלנים, אנחנו עושים את ההסברה בכוחות עצמנו הודות לפריסה הארצית של מתנדבים שיש לנו סניפים, ואנחנו מבקשים להמשיך בדרך הזו.

דוד פלבר: אני ממונה על ימי התרמה במשרד החינוך.

דוד פלבר: אני רוצה לפתוח ולומר שדבר ראשון משרד החינוך מוקיר מאוד את עבודת כל הארגונים האלה, רואה בהם צורך חשוב גם לחברה, גם לדברים שהמדינה לא משלמת.

דוד פלבר: בעצם עושים כולם תפקידים שאו משרד הבריאות או משרד הרווחה – היה צריך לממן, אין סיבה שהציבור יממן.

דוד פלבר: בדיוק כמו שאמרת לגבי החיילים, שהאגודה למען החייל היתה צריכה להיות מממונת על ידי צה"ל, אותו דבר אקי"ם היה צריך להיות ממומן על ידי משרד הרווחה וכו'.

דוד פלבר: לכן אנחנו מאוד מוקירים את עבודת הארגונים, ואין לנו שום רצון או כוונה - - -

אברהם פורז: אבל בכל העולם מקובל שיש ארגונים וולנטריים שעושים למען בעיות בחברה.

אברהם פורז: לא אנחנו המצאנו את זה.

אברהם פורז: אני לא מכיר אף מדינה שבה הכל המדינה עושה.

אברהם פורז: אפילו בסקנדינביות, תמיד יש ארגונים וולנטריים שנותנים מעבר.

דוד פלבר: לכן אנחנו משבחים את פעולתם ומוקירים אותם מאוד, וגם מעודדים את הילדים לסייע על ידי התרמה לארגונים האלה.

דוד פלבר: אנחנו רואים בסיוע לחולה, לחלש, לנזקק בחברה ערך חינוכי מצד עצמו, ואחת הדרכים להביע את היישום של הערך של עזרה לזולת, זה באמצעות יום התרמה, למרות שכפי שאמרת זה יכול להיות לא רק באמצעות התרמה, זה יכול להיות על ידי עזרה בשיעורי בית עם ילד נכה, או עיוור, להקריא לו מהמחברת וכו'.

דוד פלבר: ההתנדבות יכולה להיות בעוד דרכים, וגם יש תכניות כאלה של משרד החינוך, מחוייבות אישית של התנדבות בפועל.

דוד פלבר: פה צוטט מפיו, וזה באמת לא מלה יפה לפרוטוקול, המונח "שנורר", אני חושב שזה לא מונח שצריכים להשתמש בו, אלא לצורך העניין הוא היה בהשאלה.

דוד פלבר: אנחנו מתייחסים לילדים, או הארגונים מתייחסים לילדים כאל עזרה בגיוס הכספים וזאת עובדה.

דוד פלבר: שנורר יש לו קונוטציה שלילית שאני לא חושב שהיא נכונה.

אברהם פורז: באידיש זה מתרים.

דוד פלבר: זה מחזר על הפתחים.

דוד פלבר: זה עושה רושם של קבצנות כזאת, ופה זאת לא הכוונה.

דוד פלבר: משרד החינוך ממונה על העניין, אבל יש ועדה ציבורית לצידי, ששותפים בה משרד הבריאות, ארגוני ההורים, המועצה הלאומית להתנדבות בישראל.

דוד פלבר: המועצה עם ראייה ציבורית לא אינטרסנטית לא לארגונים ולא לאף אחד.

אברהם פורז: אתה יכול לתת לי את הרכב החברים מי היו שם?

דוד פלבר: יושבת שם הגברת מירה איבנר מהייעוץ המשפטי של משרד הבריאות.

דוד פלבר: מר ציון דנוך נציג ההורים הארצי.

דוד פלבר: גברת מתי ווייל מנכ"ל המועצה הלאומית להתנדבות, ואנוכי.

תמי יונה: יושב שם הורה?

תמי יונה: מה עם הקליינטים?

דוד פלבר: הקליינטים זה נציג המועצה הלאומית להתנדבות בישראל.

דוד פלבר: הוא מייצג את כל הארגונים, לא ארגון ספציפי אלא את הארגונים.

דוד פלבר: משרד החינוך כמובן מרכז את עבודת הוועדה.

דוד פלבר: עוזרי המחקר שלך הכינו נייר מצויין שמתמצת את הכל, בכל זאת כיוון שאולי לא כולם קראו אותו, אני רוצה עוד דקה אחת של רקע.

דוד פלבר: עד שנת 1993 השרה אלוני ובעקבותיה השר אמנון רובינשטיין קיבלו את הדו"ח של ועדה ציבורית בראשות שופט, הנושא הזה היה פרוץ לחלוטין.

דוד פלבר: כל יום דפקו בדלת וביקשו כסף.

דוד פלבר: ילדים, מבוגרים ואחרים, היתה לזה השפעה, גם כמובן לילדים נמאס, גם לתורמים נמאס, וגם כבר לא ידעו מי כן ומי לא.

דוד פלבר: זה פגע בארגונים שבאמת מגיע להם שיתרמו להם, אנשים כבר לא ידעו למי כן, למי לא.

דוד פלבר: באה הוועדה הזאת ועשתה סדר, והוציאה דו"ח מאוד מפורט.

אברהם פורז: בראשות מי?

דוד פלבר: בראשות השופט אריה הגר.

דוד פלבר: יובל נתן פה את עיקרי הדו"ח, והתמצית שלו היא כך.

דוד פלבר: דבר ראשון לא כל אחד יכול להתרים.

דוד פלבר: ההתרמה נועדה לנכים, חולים, פגועים.

דוד פלבר: יושב פה הנציג של האגודה למען החייל, אחד הקריטריונים העיקריים שם – הוא שואל למה הוא לא בפנים.

דוד פלבר: ראשית, הוא לא מטפל בנכויות, הוא מטפל ברווחה של חיילים שזה חשוב.

דוד פלבר: קרן ליב"י אותו דבר.

דוד פלבר: הקריטריון הנוסף זה שהמטופלים בקרב מקבלי השירות מהעמותה, יהיו ילדים או רק ילדים, או לפחות 15%-20% ילדים.

דוד פלבר: בדו"ח כתוב עד גיל 21, משום שמשרד העבודה מטפל בילדים עם פיגור עד גיל 21, הם נכללים כילדים.

דוד פלבר: אני מסביר למה חיילים למעשה לא נכללים בקטיגוריה של ילדים שמקבלים שירות מהעמותה.

דוד פלבר: קריטריון נוסף ציבורי שראתה הוועדה מעבר למטרות שהן צריכות להיות לנכות, למחלה, ומעבר לנושא שיהיו ילדים ותהיה פריסה ארצית, שההתנהלות תהיה שקופה לציבור, וגם סבירה מבחינת הציבור.

דוד פלבר: דהיינו, משכורות לא סבירות.

אברהם פורז: אתם ביקשתם מכל עמותה דיווח על מקבל השכר?

יוסי מלכה: אנחנו מחויבים להגיש מאזן.

רות סיוון: זה פתוח אצל רשם העמותות.

אברהם פורז: לא בטוח ששכר המנהלים מופיע.

יוסי מלכה: חמשת מקבלי השכר הגבוה ביותר.

כרמית הראל: זו אחת מהדרישות לניהול תקין.

דוד פלבר: כל הנתונים שאני אמסור פה מרוכזים בטבלה שאני מוכן להשאיר אותה פה.

דוד פלבר: אני חושב שהיא לא צריכה להסתובב במקום מיותר, אבל הנתונים שעשו פה חלק מההארגונים סותרים את מה שהם עצמם דיווחו לנו.

אברהם פורז: האם צמצום ימי ההתראה נובע מזה שאתה חושב שהארגונים האלה לא מתנהלים כראוי וחבל להתרים עבורם?

אברהם פורז: או שלא ראוי להוציא את התלמידים לעוד יומיים בשנה?

דוד פלבר: ועדת הגר קבעה שיהיו ארבעה ימי התרמה בשנה למרווחים של לפחות 45 יום.

דוד פלבר: במשך השנים היתה זליגה.

דוד פלבר: אנחנו כוועדה איתרנו לעצמנו על דעת השרה והמנכ"לית שמאשרות את זה בחוזר המנכ"לים, איתרנו לעצמנו לגלוש לשישה ימים.

דוד פלבר: בשנה שעברה או חלק מהשנים היתה שנה מעוברת, הצלחנו להכניס במרווח של חודש שבעה ימי התרמה, כאשר תמיד אחרי פסח אנחנו משאירים לעמותות שלא נכנסו אצלנו.

דוד פלבר: יש עמותות טובות כמו האגודה למען החייל.

דוד פלבר: או עמותות מקומיות – בית התמחוי של רעננה רוצה להתרים רק ברעננה.

אברהם פורז: ברור שלכם אין שליטה.

אברהם פורז: מי שרוצה להתרים מעצמו זכותו.

דוד פלבר: גם באמצעות תלמידים אומרים שאנחנו משאירים את התקופה שאחרי פסח לעמותה שלא נכנסה תחת המטריה שהיא הגנה מצויינת ל-16 או 17 עמותות.

אברהם פורז: מה זאת אומרת מתירים?

דוד פלבר: קודם כל אנחנו לא שולטים על ההתרמה, מי שרוצה לעשות טלמרקטינג או לשלוח סטודנטים להתרמה, אין לנו "סיי".

אברהם פורז: כרגע אנחנו מדברים על מעוגן בתור בית ספר.

דוד פלבר: באמצעות תלמידים.

אברהם פורז: אפשר לבוא לבית של ההורה ולבקש שהילד יבוא.

אברהם פורז: זה לא כך.

אברהם פורז: פה זה נעשה באמצעות בית הספר, על זה יש לכם שליטה.

אברהם פורז: על הפעלת תלמידים באמצעות בתי הספר.

דוד פלבר: גם באמצעות תנועות הנוער.

דוד פלבר: לתלמידי מערכת החינוך אנחנו מתירים להשתתף בשש - - -

אברהם פורז: אתה יכול להגיד לתנועות נוער לא להוציא את התלמידים שלה על סמך מה?

דוד פלבר: כן.

דוד פלבר: על סמך זה שמשרד החינוך מפקחת על פעולות תנועות הנוער.

דוד פלבר: אנחנו לא אוכפים את זה, תנועת הנוער עושות מה שהן רוצות.

אברהם פורז: תיארתי לעצמי.

אברהם פורז: להיות בבית ספר זה חובה לפי חוק.

אברהם פורז: תנועות נוער זה לא חובה.

אברהם פורז: לא טוב לך שמתרימים יותר מדי, אל תלך.

דוד פלבר: גם פה אנחנו לא מחייבים את הילדים.

דוד פלבר: להיפך, אנחנו דורשים שכל ילד יסכים לצאת אם הוא לא רוצה, אם לא חייב.

דוד פלבר: וגם בית ספר לא חייב להשתתף, זה דבר וולנטרי לחלוטין.

דוד פלבר: כאמור השארנו שני ימים, או תקופה שבה כל רשות מקומית יכולה לאשר לעמותה שפעילה אצלה.

דוד פלבר: כאמור לפני עשר שנים, או שלוש עשרה שנה אומצו מסקנות ועדת הגר, פורסמו בחוזר מנכ"ל, ומאז זה פחות או יותר מתנהל כך לשביעות רצון רוב הצדדים הנוגעים בדבר.

דוד פלבר: כאשר בשנה-שנתיים-שלוש שנים האחרונות אנחנו מדברים עם העמותות על תופעה, שיש הרבה יותר אמצעים אחרים לגיוס ממה שהזכרתם – טלמרקטינג, שירותרום, יום טוב, S.M.S , כל מיני אמצעים טכנולוגיים שלא היו לפני שלושים שנה כשכולנו עברנו מדלת לדלת במצעד הפרוטות או אחר.

דוד פלבר: לעומת זאת, ימי התרמה נעשו בלתי סבירים בעלויות ההפקה שלהם.

אברהם פורז: מי משלם את עלות ההפקה?

דוד פלבר: הארגון מתוך הקופה.

דוד פלבר: אנחנו בדקנו על פי ההוראות של ועדת האגר.

אברהם פורז: מר מלכה, ביום התרמה כזה, מה העלויות שלכם?

יוסי מלכה: אמרתי, זה סביב 14%-15%.

אברהם פורז: ואצל הארגונים האחרים?

כרמית הראל: 12%.

אברהם פורז: זה נראה לך לא סביר?

דוד פלבר: זה נראה לי מאוד סביר.

דוד פלבר: תפסנו את השניים הטובים לכן הם מייצגים אותם, ומייצגים אותם מצויין.

דוד פלבר: אני יכול לתת דוגמאות אחרות.

אברהם פורז: אז תוציא את אלה שלא בסדר.

דוד פלבר: זה מה שמציעים.

דוד פלבר: אלה שמצליחים לעשות יום התרמה יעיל, אומרים למה אתה מעניש אותי על כתפם של אחרים.

אברהם פורז: ההתרמה היא התרמה, היא אותו דבר.

אברהם פורז: בא ילד מבית ספר, דופק בדלת למשפחה, מספר להם סיפור על העמותה ומתרים.

אברהם פורז: אין סיבה שאם ארגון כזה או ארגון כזה יכול לעשות את זה ב-12% או 13% שאחרים יוכלו לעשות את זה, אלא אם כן הוא מתנהל ביעילות.

אברהם פורז: הוא לא מתנהל ביעילות, תוציא אותו מהרשימה.

אברהם פורז: אתה אומר גם 20%, אולי סביר.

אברהם פורז: אבל אם זה מגיע ל-50% זה לא סביר.

דוד פלבר: אנחנו אמרנו 30% אפילו, בשנה הבאה בשנת מעבר.

דוד פלבר: בואו ניכנס לקצת פיקנטריה.

דוד פלבר: השנה יש אשכול עמותות שהכניס לקופה מליון מאתיים שמונים אלף, והוציא שש מאות שישים ואחד, זה 52%.

דוד פלבר: אשכול אחר הכניס מליון מאתיים שמונים, הוציא שבע מאות חמישים, זה 60%.

אברהם פורז: נלך הפוך.

אברהם פורז: תגיד להם מי שלא מצליח להגיע נניח לעד 20% או עד 25% על עלויות.

אברהם פורז: מי שלא עומד ברף הזה לא בסיפור.

אברהם פורז: אתה על ידי זה פוגע גם בארגונים שלכאורה הם עובדים בזיל הזול.

רמי גרטלר: איך תוכל לבדוק את זה, למשל ארגון כמו אקי"ם?

אברהם פורז: אפשר לבדוק את זה.

אברהם פורז: איך בודקים ספרים של חברה לתשלום מס הכנסה?

רמי גרטלר: תשאל רואה חשבון מה הוא אומר, כל תוצאה שתרצה הוא יתן לך.

דוד פלבר: לא, לפי זה אף אחד לא משלם מס הכנסה.

אברהם פורז: יש דרכים לבדוק עלויות ותקורות.

דוד פלבר: פנינו לארגונים בשנתיים האחרונות, ואמרנו להם, חבר'ה זה לא הולך.

דוד פלבר: העלויות שלכם גבוהות, האלטרנטיבות קיימות, בואו תנסו להתייעל, בואו תנסו לעשות שירותרום אחד גדול במתכונת האגודה למען החייל, במתכונת יום טוב.

דוד פלבר: נשתף בזה תלמידים, תקשורת, S.M.S הכל, נרכז מאמץ עליון אחד.

דוד פלבר: רבע מיליון תלמידים לא ירוצו בגשם, בסכנות בטיחות, בטחון עם פיגועים.

דוד פלבר: קורה מצב שבא ילד ואומר, אבא אני רוצה ללכת להתרמה.

דוד פלבר: האבא אומר כמה יש בפנקס 100 שקלים, קח 100 שקלים, תעשה לי טובה ושב בבית.

דוד פלבר: גם אנשים שמעורבים בעמותות, אמר את זה מישהו שעובד באחת העמותות - - -

אברהם פורז: על זה אפשר להגיד לו גם על ההתרמה הראשונה, שנייה, שלישית.

דוד פלבר: נכון.

דוד פלבר: זה מה ששאל מר סמואל, למה שש ולא ארבע.

דוד פלבר: או למה ארבע ולא שש.

דוד פלבר: קודם כל, יש דבר שנקרא הכרח בל יגונה.

דוד פלבר: אנחנו מבינים שיש דבר שהוא לא מאה אחוז טוב.

דוד פלבר: אנחנו רוצים לצמצם אותו לאופן שהוא יהיה יעיל, לאופן שלא כל יום יילך ילד וידפוק בדלת.

אברהם פורז: אם אתה רוצה תתחיל מהסוף.

אברהם פורז: תעשה בתחילת השנה יום אחד גדול לכולם, תראה אם זה הצליח לך.

אברהם פורז: אם זה הצליח לך וכל הארגונים קיבלו המון כסף, אז תגיד בסדר, הנסיון עלה יפה, אני לא עושה ימים נוספים.

אברהם פורז: אבל אם הנסיון לא יעלה יפה, וזה אומר שביום הזה למרות שעשית את זה מעין שירותרום, אם כל הפאנפארות וכל זה, זה לא עלה יפה, תעשה לך נסיגה, ועוד חודשיים או עוד שלושה עוד, אף אחד לא מונע מכם.

דוד פלבר: אגב, זו אחת ההצעות שעלתה בדיונים.

אברהם פורז: יש לך קבוצה של ארגונים מאוד חלשים, שכנראה הכסף הזה חשוב להם.

אברהם פורז: אני יודע שלא כל התלמידים משתתפים, אני בטוח שאם אומרים לכולם כולם באים.

דוד פלבר: 250 אלף תלמידים יוצאים.

אברהם פורז: אני לא יודע אם יש הצדקה.

אברהם פורז: לגבי עניין של התקורות, מי שלא עומד בזה תעיפו מהרשימה, אל תאשרו לו.

דוד פלבר: הוועדה הציבורית שאני מרכז כיוונה לדעתך, ואכן אמרה בעקבות מחאת הארגונים, בואו ניתן להם שנת מעבר, נחזיר את המצב לקדמותו, ובשנה הבאה נתכנס לארבעה ימים כפי שרצינו השנה, ונוריד, היינו אפילו קצת יותר לארג'ים ממה שאתם אומרים פה 25%, אמרנו להם בשנה הבאה 30%, ורק שנה אחר כך לרדת עוד יותר.

דוד פלבר: זה כדי שכל ילד שיוצא להתרמה יידע שהכסף שהוא הביא הלך למטרות של העמותה.

דוד פלבר: זאת החלטה שכרגע אנחנו עוד לא פירסמנו את המועדים, כי אנחנו מחכים לדעת - - -

אברהם פורז: אז כמה ימי התרמה יהיו בסוף?

דוד פלבר: השנה יהיו שישה ימי התרמה.

דוד פלבר: יש אשכול אחד שלא פורק חזרה לשני החצאים שלו, כי זה אשכול שכבר מתרגל להתרמה.

דוד פלבר: ב-20 בדצמבר יש יום התרמה, אותם לא פרקנו.

אברהם פורז: הואיל ואני חבר הוועדה היחיד פה כרגע, יתר חברי הכנסת עסוקים בהערכות מה יקרה מחר.

אברהם פורז: אני יכול להגיד לך על דעת הוועדה, במקרה הזה זה רק אני, פה אחד.

אברהם פורז: הרעיון הזה לשלול מעמותות ומארגונים שהעלויות שלהם גבוהות מדי אפשרות להשתתף מקובל עלי.

אברהם פורז: אני לא חושב שרוב הכסף צריך להתבזבז על לוגיסטיקה.

אברהם פורז: זה נכון להתחיל עם 30% בשנה הראשונה, ולרדת נניח ב-20% בשנה השנייה, אני חושב שזה נכון לסדרי גודל סבירים של גיוס כסף.

אברהם פורז: לגבי כל היתר, לפני שיש לכם חלופה טובה אל תעזבו מה שיש.

אברהם פורז: תאספו קודם את החלופה האלטרנטיבית, תראו שהיא עבדה, ואז תבטלו את החלופות האלה.

אברהם פורז: בינתיים כל ארגון כזה 2.5 מיליון שקל פה, 1.5 שקל שם, עוד כמה גרושים פה, זה ארגונים שחיים מהיד אל הפה, וקופת המדינה תמיד במצוקה.

אברהם פורז: לכן, אם אתם חושבים לעשות איזה מבצע ארצי כזה של יום התרמה ענק, עם המון פירסום, נסו פעם אחת להרים את זה, תצליחו, והסתבר שכל אחד מהם קיבל הרבה כסף, תסתפקו בזה.

אברהם פורז: אבל זה לא תמיד מצליח.

אברהם פורז: תעשו ניסוי, אם יצליח הניסוי טוב, אם לא, בינתיים כל עוד אין לכם חלופה יותר טובה, תנו להם קצת יותר ימים, ממילא לא כל הילדים הולכים לכל השישה ימים.

אברהם פורז: אני בטוח שאם הייתי עושה סקר, הייתי מגלה שלא כל ילד במערכת החינוך היה שישה ימים בשנה בהתרמה.

אברהם פורז: חלק היה פעם, פעמיים.

דוד פלבר: לא, גם לא מצפים מילד לצאת יותר.

יוסי מלכה: אדוני היושב ראש, לא קורה, כמעט ולא קורה.

יוסי מלכה: משום שמי שעושה בסופו של דבר את ההחלטה איזה בתי ספר עושים באיזה יום התרמה זו הרשות המקומית.

יוסי מלכה: היא אומרת, בית הספר הזה נרתם ליום ההתרמה של איל"ן ואקי"ם לצורך העניין.

דוד פלבר: בדרך כלל ילד יוצא עד שני ימי התרמה.

אברהם פורז: זה לא נורא בכלל.

דוד פלבר: אנחנו מעודדים ותומכים בזה.

דוד פלבר: אנחנו גם מקבלים את העניין הזה.

דוד פלבר: ההפקה של השירותרום לא יכולה להיות עלינו.

דוד פלבר: ניסינו לרתום את הארגונים, ובזה לא הצלחנו.

אברהם פורז: לשירותרום יש תחנה פרטית גלי צה"ל, ועושים את זה.

דוד פלבר: דווקא פה אם יש לוועדה משקל ציבורי, לעזור שהם יוכלו לארגן יום כזה.

דוד פלבר: המשרד לא יכול לארגן את זה עבורם.

דוד פלבר: המשרד לא יכול לבוא במקום הארגונים.

אברהם פורז: אני כן מציע לכם לנקוט יוזמה בקשר להתרמה הזאת, למרות שאולי זה לא תפקידכם, אולי משרד הרווחה צריכה לעשות את זה.

אברהם פורז: אני מכיר את זה.

אברהם פורז: ארגונים וולנטריים גם יש יריבויות.

אברהם פורז: לפעמים כסף שהלך אליך לא מגיע אליי וכל מיני סיפורים כאלה.

אברהם פורז: לכן באיזשהו מקום, צריך לתפוס אותם מלמעלה, לנסות לארגן את זה.

אברהם פורז: האמת היא שמשרד הרווחה צריך לארגן את זה ולא משרד החינוך.

אברהם פורז: אתה יודע מה, במקום שאין אנשים השתדל להיות איש.

אברהם פורז: תשתדלו אתם למצוא איזשהו מודל יותר טוב, ותרימו אותו.

דוד פלבר: אנחנו בהחלט מציעים את זה, הצענו את זה, נשמח לשתף פעולה עם הארגונים בקטע הזה.

תמי יונה: הרבה מאוד שנים מימנו מהכסף הזה העשרה וציוד בתוך כיתות בבתי הספר.

תמי יונה: לא נכון לבוא ולהגיד כך.

תמי יונה: אני אומרת לך עובדות בשטח.

תמי יונה: מממן העשרה וציוד של משרד החינוך.

אברהם פורז: אני חושב שראוי לנצל צד בביזנס הזה – משרד החינוך, הואיל ואתה ממונה על זה, תרימו את ידיכם.

דוד פלבר: אנחנו לא מתנערים מזה.

תמי יונה: מה עם ההסברה.

תמי יונה: אם אתה לא תתן את ההסברה, זה לא מובנה במערכת החינוך.

אברהם פורז: היה מאוד טוב שאתם כל הארגונים שעוסקים בקטע הזה, ללא כל קשר למשרד החינוך, תנסו להתכנס ביחד.

אברהם פורז: תשתדלו להגיע להסכמות על איזה פרוייקט משותף.

אברהם פורז: אני חושב שאתם יכולים גם לקבל בעיתונות, הם שמים מודעות בחינם.

אברהם פורז: בתקשורת, תשדירי שירות חינם בערוצי טלוויזיה, בראיונות.

אברהם פורז: תנסו למצוא מישהו שירכז לכם את זה.

אברהם פורז: תעשו את זה אולי יותר גדול, ואז אולי בסך הכל יהיה לכם הרבה יותר כסף.

תמי יונה: שישה ימים, מתוך שלוש מאות ושישים יום בשנה זה מעייף את הילדים ואת הציבור?

אברהם פורז: לא, ילד בממוצע בין יום או יומיים.

אברהם פורז: רבותי, אתם שמעתם את ההערות.

אברהם פורז: תנסו אתם לארגן משהו בתיאום משרד החינוך.

אברהם פורז: אם יהיה צורך אני מוכן אפילו לעזור לכם, אני מוכן לכנס את הוועדה שוב בפגרה.

דוד פלבר: אנחנו לכל עזרה נשמח.

דוד פלבר: העניין עם התקשורת – עזרנו להם בחלק מהשנים בהנחות בתקשורת.

דוד פלבר: יש את זה גם בזכיינות, יש מחוייבות לתת לקהילה.

דוד פלבר: אבל הדבר הזה דורש התגייסות מעבר למה שהמשרד או הפקידה פועלים לבד.

דוד פלבר: אנחנו רוצים שיתוף פעולה של הארגונים, נשמח לקבל עזרה בעניין.