ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 619, 2005-11-22 13:00

יצחק לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה.

יצחק לוי: על סדר היום שלנו שני חוקים שבמקורם הם הצעות חוק פרטיות: הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 8) (איסור פרסום בדבר עבר מיני) של חברת הכנסת זהבה גלאון; והצעת חוק העונשין (תיקון מס' 87) (איסור פרסום שם מתלונן בעבירת מין) של חברת הכנסת לבני.

יצחק לוי: ההצעות עברו קריאה ראשונה, ואנחנו מכינים אותן עכשיו לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק לוי: נתחיל בהצעתה של חברת הכנסת גלאון.

אפרת רוזן: הכלל שקבוע כרגע בחוק הגנת הפרטיות הוא שפרסום עניין שנוגע לצנעת חייו האישיים של אדם מהווה פגיעה בפרטיות.

אפרת רוזן: הפרשנות שמקובלת בפסיקה היא שצנעת חייו האישיים של אדם כוללת גם פרטים על ההתנהגות המינית של אדם, ובכלל זה גם פרטים בדבר עברו המיני.

אפרת רוזן: אנחנו רצינו להבהיר ולקבוע מפורשות שצנעת חייו האישיים כוללת גם פרסום בדבר עברו המיני של אדם.

יצחק לוי: מישהו חושב שזה לא כלול בצנעת חייו?

אפרת רוזן: הצעת החוק במקור, כפי שעברה בקריאה טרומית באה להוסיף עוד סעיף בחוק ההגנה על הפרטיות שאומר במפורש שפרסום בדבר מיני של מתלונן או נפגע בעבירת מין מהווה פגיעה בפרטיות.

אפרת רוזן: אנחנו חששנו שזה ייצור הסדר שלילי, כך שהפרשנות של צנעת חייו האישיים של אדם לא תכלול פרסום בדבר עבר מיני של כל אדם.

יצחק לוי: מה הבדל בין עברו המיני לבין צנעת חייו?

יצחק לוי: זה לא חלק מצנעת חייו?

אפרת רוזן: אין הבדל, לכן אמרנו שזה "לרבות"; צנעת חייו האישיים של אדם כוללת גם פרטים בדבר עבר מיני.

זהבה גלאון: אני מאוד שמחה שהוועדה בחרה לדון בחוקים האלה בדיוק היום כשמציינים את יום המאבק נגד האלימות נגד נשים.

זהבה גלאון: רק בימים האחרונים שמענו נתונים מאוד מדאיגים על עלייה במספר הנשים שמתלוננות על תקיפה מינית, אלימות, אונס וכדומה.

זהבה גלאון: אחד הדברים שאנחנו עדים להם הוא שנשים שגם כך כל כך קשה להן להתלונן מצאו את עצמן חשופות ופגיעות פעמיים: פעם אחת בגלל מה שקרה להן, ופעם שנייה מכיוון שמצאו פרטים על עברן המיני מתנוססים בדפי העיתונות.

זהבה גלאון: חשבנו שיש חשיבות להדגיש את המילים "לרבות העבר המיני".

זהבה גלאון: יש לנו עניין לעודד נשים להתלונן, יש לנו עניין לגרום להן לא לחשוש, כי אחרת אף אחת לא תתלונן.

יצחק לוי: אני מבין שזאת תוספת הבהרה.

יצחק לוי: מעבר למסר המשפטי יש פה מסר ציבורי, חברתי, לעיתונות, לתקשורת לנהוג במשנה זהירות עם בנושאים האלה שאולי לפעמים מונעים מאנשים להתלונן כי הם חוששים.

הילה קרנר: אני רוצה לחזק את הדברים.

הילה קרנר: נתקלנו לא אחת דווקא בעיתונות המקומית.

הילה קרנר: המתלוננת פגיעה יותר בגלל מעמד היררכי במקומות עבודה, אז הפוגע ניצל את הקשרים שלו ומצא דרכים מתוחכמות לפרסם את העבר המיני שלה כדרך של נקמה.

יצחק לוי: דרכים מתוחכמות שלא אפשרו להגיש תביעה?

הילה קרנר-סולימן: זה בדרך כלל גם נשים מוחלשות.

הילה קרנר-סולימן: העובדה שהנוסח הוא כל-כך ברור לא יאפשר להתחבא מאחורי תום לב או הסתייגויות אחרות – לא לכלי התקשורת ולא למי שפרסם את המידע הזה, וגם כאמור בגלל האינטרס הציבורי של עידוד פניות לתלונה.

יצחק לוי: משרד המשפטים, בבקשה.

רבקי דבש: אנחנו חשבנו שהתיקון מיותר, אבל אנחנו לא מתנגדים לו.

יצחק לוי: הוא עבר בקריאה ראשונה, ולכן כנראה הכנסת החליטה שהוא לא לגמרי מיותר.

יצחק לוי: לכן אנחנו מצביעים על העברתו לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק לוי: אני מבין שזה פה-אחד.

יצחק לוי: החוק עבר לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק לוי: אנחנו עוברים להצעת החוק השנייה.

אפרת רוזן: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 87) (איסור פרסום שם מתלונן בעבירת מין.

אפרת רוזן: הכלל שקבוע היום בחוק העונשין קובע שמי שמפרסם ברבים את שמו או את זהותו של אדם שיש בהם כדי לזהות אותו כמי שנפגע בעבירת מין, עובר עבירה.

אפרת רוזן: רצינו להבהיר שהעבירה אינה מתייחסת רק למי שמפרסם את שמו או את זהותו של מי שנפגע בעבירה, אלא גם את מי שהתלונן שנפגע בעבירה.

אפרת רוזן: כך שזה יחול הן על נפגעי עבירה והן על מתלוננים.

אפרת רוזן: התיקון השני הוא בסעיף קטן ב' בסעיף 352 לחוק העונשין.

אפרת רוזן: אנחנו לא רצינו לקבוע כלל של איסור גורף מראש שלא מאפשר פרסום שם או זהות של מתלונן בכל מקרה.

אפרת רוזן: לכן אפשרנו לבית המשפט להתיר את הפרסום, ובאותו מקרה שהוא יתיר את הפרסום לא תהיה אחריות פלילית לאדם שמפרסם את השם.

מאירה בסוק: אנחנו מבקשים להוסיף "אלא אם כן בית המשפט התיר זאת מטעמים מיוחדים שיירשמו", שיהיה ברור למה הוא מתיר את זה.

מאירה בסוק: השופט חשין בבית המשפט העליון פסק לא לפרסם את שמות המתלוננים, וכאן אנחנו כאילו מגבילים, ונותנים לבית המשפט אפשרות לפרסם.

מאירה בסוק: אז רוצים שיהיה כתוב: "מטעמים מיוחדים שיירשמו", כדי שיהיה ברור למה מפרסמים את זה.

זהבה גלאון: אני מאוד בעד, כי זה באמת קצת מסיג לאחור את האיסור הגורף.

זהבה גלאון: זאת הערה מאוד נכונה.

ענת אסיף: המצב שקיים היום הוא שכבר לבית המשפט היה שיקול הדעת.

ענת אסיף: עובדה שבאותו מקרה ספציפי הוא שקל לכאן ולכאן והחליט לא לפרסם.

ענת אסיף: לכן החשש כאילו מתן שיקול הדעת ישנה משהו הוא לא נכון, להפך, במובן מסוים זה מאפשר.

זהבה גלאון: - - -

ענת אסיף: מלכתחילה חשבתי ששיקול הדעת של בית המשפט הוא נכון, ואני לא רואה הצדקה לרשום "מטעמים מיוחדים".

ענת אסיף: צריך לסמוך על האיזונים של כל מקרה.

ענת אסיף: החשש מזה שההחלטה לא תהיה מנומקת אין בו ממש, כי כל החלטה של בית משפט אמורה להיות מנומקת.

ענת אסיף: הניסוח "מטעמים מיוחדים שיירשמו", עושה צמצום של שיקול הדעת, שאין בו צורך לדעתי.

הילה קרנר-סולימן: בפרקטיקה זה לא ישנה, אבל מבחינת המסר הציבורי של מה שהנפגעות שומעות זה "יידעו עליי".

הילה קרנר-סולימן: זה הדבר הראשון שהן שואלות כשהן מתקשרות לקו החירום.

יצחק לוי: צריך להגיד את האמת, שלשופט יש סמכות לחשוף.

הילה קרנר-סולימן: החובה שלנו היא לתת את כל המידע.

הילה קרנר-סולימן: אבל כשהמחוקק חושב על המסר הציבורי שהוא שולח יש פה משמעות.

הילה קרנר-סולימן: העובדה שיש סייג גורף "לא, אלא אם כן" נראית לי יותר נחרצת.

זהבה גלאון: ההחלטה במקרה שאנחנו מדברים עליו הייתה של בית המשפט העליון, זה היה ערעור.

זהבה גלאון: אנחנו לא רוצים להגיע למצב שכל הזמן יצטרכו לערער לבית המשפט העליון שגם שופטים בערכאות נמוכות יותר יידעו שאם הם מחליטים שהם מאפשרים פרסום שייתנו טעמים מיוחדים, שיצטרכו להסביר ולנמק.

זהבה גלאון: אני מסכימה שיש איזונים, ואנחנו סומכים על שיקול הדעת של שופטים, אבל כבר ראינו.

זהבה גלאון: אז שיידעו שהם צריכים בכל זאת לתת טעמים מיוחדים.

זהבה גלאון: זה נראה לי הרציונל.

יצחק לוי: הדבר הזה קיים בחוקים אחרים, שבית המשפט צריך לנמק או לומר שיש טעמים מיוחדים.

יצחק לוי: זה לא יוצא דופן.

ענת אסיף: זה לא דבר יוצא דופן, אבל פר מקרה צריך להחליט.

ענת אסיף: אני גם רוצה להזכיר שאנחנו מדברים על הרחבה של איסור הפרסום.

ענת אסיף: ההצעה הזאת נולדה ממקרה שבו נשים הגישו תלונה על פגיעה, ההליך עבר את כל הערכאות, ולבסוף הנאשם זוכה, ולא רק שהוא זוכה, אלא נקבעו קביעות פוזיטיביות לא נעימות לגבי המתלוננות, שהתלונות היו תלונות שווא.

ענת אסיף: ואז התעוררה השאלה האם בסיטואציה כזאת באיזון בין האינטרס של הנאשם או של מתלוננות עתידיות – מה נכון לעשות בנקודת הזמן הזאת.

יצחק לוי: אז השופט ישקול.

ענת אסיף: וכך אמנם נעשה.

ענת אסיף: זה היה בבית משפט עליון כי באותה סיטואציה זה הגיע לזה.

ענת אסיף: אני לא אומרת שזאת קטסטרופה שזה יהיה כתוב, אבל לא צריך להקל ראש - -

זהבה גלאון: במקרה הספציפי שבו מדובר העובדה שאותו אדם לא הורשע לא אומר שהמעשים לא היו.

יצחק לוי: זה לא משנה.

הילה קרנר-סולימן: - - -

יצחק לוי: הוויכוח הוא יותר של מסר, זה לא ויכוח אמיתי.

יצחק לוי: בסופו של דבר כולנו מסכימים שלבית המשפט יש שיקול דעת לפרסם, ועל-פי רוב בית המשפט גם ינמק.

זהבה גלאון: אני לא הייתי נתלית בזה אם לא היו משתמשים בזה.

זהבה גלאון: אני רוצה לתת דוגמה.

זהבה גלאון: יש לי חוק שקובע עונשי מינימום בעבירות מין ואלימות במשפחה וחובת מאסר בפועל.

זהבה גלאון: בחוק הזה כתוב במפורש שאם בית המשפט מחליט לא להפעיל את החוק, הוא צריך ליתן טעמים מיוחדים.

זהבה גלאון: זה חלק מאותה משפחה, לכן אתם לא צריכים להיהרג על זה, זה נכון.

ענת אסיף: על זה אני לא איהרג.

יצחק לוי: אף אחד לא נהרג על זה, אני גם לא רואה פה אף אחד שרוצה להיהרג על זה.

אפרת רוזן: אני לא בטוחה אם זה המקום הנכון לדרוש את זה.

אפרת רוזן: אנחנו נמצאים כרגע בתיקון לחוק העונשין.

אפרת רוזן: קובעים עבירה, ומתי יש פטור מאחריות פלילית.

אפרת רוזן: התרת הפרסום או אי התרת הפרסום מעוגנים לפי סמכויות בית המשפט בחוק בתי המשפט, שהכלל הקבוע יהיה שהוא מקיים את הדיון דיון בדלתיים סגורות, ויש צו איסור פרסום נצחי עד שבית המשפט לא קובע אחרת.

אפרת רוזן: אם אנחנו מתערבים בשיקול הדעת של בית המשפט, לפי חוק בתי המשפט, אני לא בטוחה שזה המקום הנכון להתערבות.

אפרת רוזן: צריך לבחון האם משנים שם את שיקול הדעת שלו לגבי מקרים נוספים.

אפרת רוזן: זה לא מובן מאליו.

הילה קרנר-סולימן: צריך גם לזכור שהנפגעות התחילו את ההליך הפלילי כעדות, ופתאום הן הופכות להיות נתבעות.

הילה קרנר-סולימן: זאת סיטואציה מאוד מורכבת שראוי להגן עליה.

יצחק לוי: אם הדבר הזה ייתן יותר ביטחון לאנשים להתלונן אז אנחנו נקבל את זה.

יצחק לוי: אם אלה שעוסקות בכך אומרות שהתחושה היא שאם הן יידעו שיש עוד משוכה מסוימת, שתגן עליהן – אמנם זאת לא הגנה מוחלטת, אבל עוד דבר שיכול להגן עליהן – וזה יגרום לכך שתהיינה יותר מתלוננות ודברים יימנעו, הדבר הזה כדאי.

טל קרמר: ידוע שיש תת דיווח בדיווחים על עבירות מין.

טל קרמר: הנתונים שמתרכזים אצלנו במרכזי הסיוע לעומת אלה שמגיעים אל המשטרה או אל בתי המשפט, הם נתונים שונים לגמרי.

יצחק לוי: אני מקדם בברכה את חברת הכנסת אתי לבני, ואני רוצה להצביע על ההצעה שלה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק לוי: ההצעה התקבלה פה אחד.

יצחק לוי: תודה רבה.