הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 5, 2005-11-08 14:30

דני יתום: מדיניות העסקת עובדים זרים בענף התעשייה.

דני יתום: אנחנו ממשיכים בדיונים שלנו ואנחנו הגענו לענף התעשייה ואנחנו מבקשים לשמוע את המדיניות של המשרדים השונים ובעיקר המשרדים הרלוונטיים.

דני יתום: שזה התעשייה, המסחר והתעסוקה, והמשרדים הנוספים, ביחס להעסקת עובדים זרים בתחום התעשייה.

דני יתום: יש לנו מהמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ממשרד האוצר, מהמשרד לביטחון פנים, ממשרד הפנים ומהתאחדות התעשיינים, ומלשכת עורכי-דין, הקו לעובד?

דני יתום: או-קיי, אז אנחנו נתחיל עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אפרים כהן: נושא עובדים זרים בתעשייה.

אפרים כהן: אציין שבשנת 2003 כשהקמנו את היחידה, לצערי לא קיבלנו נתונים מדויקים והעובדים שעסקו בתעשייה ובשירותים כשמונת אלפים.

אפרים כהן: לאחר מכן התחלנו לעשות סדר בעניין, אני מיד מגיע גם ל-2005, 2006.

אפרים כהן: היתרים לתעשייה לשנת 2005 - 2150; במסעדות האתניות - 1,000; מסעדות מעורבות – 300; ומלונאות אילת - 550.

אפרים כהן: ביצוע – בשנת 2005 בתעשייה - 1,621 לעומת 2,150 שאושרו על-ידי הממשלה.

אפרים כהן: מסעדות אתניות – 964; מסעדות מעורבות 144 ומלונאות אילת – 481.

אפרים כהן: סך-הכל 3,210 עובדים לעומת 4,000.

אפרים כהן: כתוצאה מכך קבענו קריטריונים, הקמנו ועדה בראשות שופט.

דני יתום: לא הבנתי.

דני יתום: ב-2005 נתת 2,150 היתרים?

אפרים כהן: לא, זה היתרים שאישרה הממשלה.

דני יתום: כן, כן, הממשלה.

דני יתום: מתוך זה?

אפרים כהן: אושרו 1,621.

דני יתום: בוצעו 1,621.

דני יתום: אז איך אתה מגיע ל-4,000, לא הבנתי את המספר 4000.

אפרים כהן: גם את השירותים, גם מסעדות אתניות וגם מסעדות מעורבות וגם את המלונאות, סך הכל זה היה מכסה לכל.

דני יתום: אתה מדבר אתי על מכסה?

דני יתום: אני מבין שהביצוע 1,621 זה מתוך 2,150?

אפרים כהן: נכון.

דני יתום: אז יש 1,621 עובדים זרים בתעשייה?

אפרים כהן: כן.

דני יתום: יפה.

אפרים כהן: במסעדות אתניות היו 1,000.

דני יתום: הבנתי.

דני יתום: אבל מה זה המספר 4,000, תסביר לי?

אפרים כהן: מכסה כוללת של התעשייה, של המסעדות האתניות, של המסעדות המעורבות ושל המלונאות.

דני יתום: ביחד?

אפרים כהן: לזה התכוונתי.

אפרים כהן: הוקמה ועדה בראשות שופט מחוזי.

אפרים כהן: בוועדה נמצא נציג בכיר מהכשרה מקצועית במשרד התמ"ת; נציג בכיר משירות התעסוקה; נציג בכיר ממשרד הפנים; עוד נציג של סחר פנים, בתמ"ת ויש להם ייעוץ משפטי לוועדה וישנה מרכזת ועדה וכמובן שכל היתר שהונפק עבר את הוועדה.

אפרים כהן: עכשיו באיזה תחומים בוועדת תעשייה.

אפרים כהן: בעיקר בעלי מקצועות נדרשים שאינם קיימים בארץ.

אפרים כהן: אורגים, רתכים, יוצקים, דפסים, מזכירים ומבלטנים.

אפרים כהן: אלו מקצועות שהיתה תכנית ותכף נתייחס לזה בחוקה, של תכנית להכשרה מקצועית, כי כשיכשירו את הישראלים, לא צריך עובדים זרים.

דני יתום: מה היקף הדרישות.

דני יתום: זאת אומרת, האם יש יותר דרישות מהשטח ומהשוק, יחסית למספר ההיתרים?

אפרים כהן: היו דרישות, כתוצאה מקריטריונים, כתוצאה מבדיקות, כתוצאה משיתוף פעולה עם שירות התעסוקה, כתוצאה עם כל הגורמים, הראיה לכך וההוכחה לכך היתה לנו מכסה של 2,050 והיום הקצו רק 1,621.

אפרים כהן: זאת אומרת, כל פעם, כל הזמן, ככל שיש הכשרה מקצועית ששירות התעסוקה מספק את העובדים בעלי מקצועות נדרשים, אנחנו מפחיתים את העובדים הזרים בענפים האלה.

דני יתום: טוב, אז אנחנו אם כך נעבור לשירות התעסוקה ונשמע מה עושים.

דני יתום: אסתי, מה עושים כדי להכשיר את האנשים ולהביא לכך שישראלים ייכנסו לעבוד.

דני יתום: אני לא יודע, אני יודע שמאוד פופולארי לעבוד היום במסעדות.

דני יתום: יש לי לפחות שני בנים שעובדים במסעדות והם לא עובדים זרים.

אפרים כהן: אדוני, בטח את סיירת בחוץ-לארץ ובטח הגעת לניו-יורק, ויש מסעדות ששם יש אוכל סיני ואוכל טעים ואוכל צרפתי, וגם במדינת ישראל יש מסעדות לאלה שיש להם כסף, 300 ש"ח, יש מסעדות יוקרתיות במדינת ישראל.

דני יתום: טוב, מה עושים כדי להכשיר ישראלים על-מנת שהם יחליפו את העובדים הזרים באותם תחומים שלא צריך דווקא שפים תאילנדים.

דני יתום: אני מכיר כמה ישראלים שמבשלים אוכל תאילנדי יותר טוב מהתאילנדים.

אסתר דומיניסיני: אנחנו בעצם יש תכנית בשיתוף עם התאחדות התעשיינים.

אסתר דומיניסיני: אמרנו שצריך ללכת בפעולה משולבת באמת עם יחידת סמך של עובדים זרים, באיזושהי פעולה מדרגית שבסופו של דבר תביא למיצוי החלטת הממשלה לתוואי יורד של עובדים זרים.

אסתר דומיניסיני: וזאת פעולה שלא זבנג גמרנו, היא תהליך שכולם שותפים להם, ובאמת סנכרון בין המערכות.

אסתר דומיניסיני: אנחנו בשלב ראשון מה שעשינו הוצאנו את כל האנשים שרשומים בשירות התעסוקה, שרשומים במקצועות בתחום התעשייה ועדיין מתייצבים בשירות התעסוקה כדורשי עבודה.

אסתר דומיניסיני: הרי לא יעלה על הדעת שמחד דורשים עובדים זרים, מנגד התעשיינים אומרים, "אין לנו כוח עבודה", מצד שלישי כשאני בודקת במערכת שלנו של דורשי עבודה, אני מוצאת שבמקצועות שלפעמים יש דרישה לעובדים זרים בצעקה, יש לי עובדים רשומים במקצוע, זה לא מסתדר.

דני יתום: מובטלים.

אסתר דומיניסיני: רשומים שמקבלים אבטלה או הבטחת הכנסה ויכלו להיות בעולם העבודה.

אסתר דומיניסיני: כמו עובדי מתכת, מסגרים, כרסמים וחרטים, שבאמת יוצאים מהמתכת שזה הבעיה העיקרית.

אסתר דומיניסיני: כי הנושא של המסעדנות, תכף נדבר עליו, הוא שולי, הוא לא הבעיה העיקרית בעניין.

אסתר דומיניסיני: ובכל זאת התעשייה מחזיקה מעגלים רחבים נוספים, אז צריך להיות רגיש לדברים האלה.

אסתר דומיניסיני: ואז אנחנו באמת עם נציג של ההתאחדות שיושב, יצרנו צוות עבודה משותף, לנו רשומים במאגר שלנו כ-1,149 אנשים בתחום עבודות המתכת.

אסתר דומיניסיני: ויש לי את הפילוח לפי האזורים הגיאוגרפיים בנושאים האלה.

אסתר דומיניסיני: זה שלב ראשון.

אסתר דומיניסיני: אני ביקשתי לזמן כל אחד מהאנשים האלה לראיונות אצלנו כדי לדעת למה הם לא עובדים במקצוע.

אסתר דומיניסיני: באמת עבודה עם פינצטה, כי בסוף אתה צריך להבין איזה תהליכים מתרחשים.

אסתר דומיניסיני: כתוצאה מהראיונות האלה הגענו, יש איזשהו פחת, זה קצת לא רוצה וכל מיני כל סיפורים, וגם עשינו עד גיל 54, בכל זאת לא גיל הפרישה, לא לקחת אנשים מבוגרים מדי.

אסתר דומיניסיני: הגענו ל-645 אנשים, כרסמים, חרטים, מבלטנים, מתכים ארגון C2, ממש לפי המקצועות ולפי האזורים הגיאוגרפיים.

אסתר דומיניסיני: אחרי שמזהים את הפוטנציאל הזה, אז הבהרנו להתאחדות התעשיינים , אמרנו, חבר'ה אתם צועקים גוועלד, עכשיו תתנו לי הזמנות לאיפה אתם צריכים עובדים, אני מתחייבת לספק לכם כי יש לי עובדים.

אסתר דומיניסיני: עכשיו אנחנו בתהליך שהם העבירו לנו איזשהי דרישה רק ל-54 עובדים ואנחנו כבר בשלבים סיפקנו את הדרישה, לפחות כבר בתהליך למעלה מ-60 אחוזים סופקה הדרישה על-פי האנשים האלה שאנחנו הצענו להם לקלוט אותם.

אסתר דומיניסיני: במקביל, ושיש פה נציג התאחדות התעשיינים, אני אמרתי להם, חבר'ה, אתם חייבים לשים לי טבלת שכר, מה רמת השכר שמשולמת כדי שכשבאים ומראיינים אנשים, גם אפשר להגיד כמה הולכים להרוויח.

אסתר דומיניסיני: אגב, אני מאוד שמחה להצעת החוק של יולי תמיר שמחייבת תלושים מסודרים וכל זה, אז אפשר יהיה לדעת ולא תמיד סיפורים, "אנחנו משלמים ככה", אף אחד בסוף לא יודע מה משלמים.

אסתר דומיניסיני: אז זו פעולה מספר אחת.

אסתר דומיניסיני: הפעולה מספר שתיים, לקחנו את כל הבוגרים מהאגף להכשרה מקצועית בתמ"ת ואמרנו, הבוגרים האלה שהיו בתעשייה מה קורה איתם, איפה הם?

אסתר דומיניסיני: בחנו גם אותם והצלבנו עם הנתונים של דורשי עבודה שלנו.

אסתר דומיניסיני: כתוצאה מזה התברר שיש 400 שהם לא עובדים, 600 כן עובדים.

אסתר דומיניסיני: בכל זאת ביקשנו בדיקה מדגמית לדעת אם הם עובדים במקצוע, כי יכול להיות שכדאי שהם יעברו למקצוע, זה מקצועות נדרשים.

אסתר דומיניסיני: אנחנו מאמינים שכתוצאה מהתהליך השיטתי הזה אנחנו מצליחים לספק אחוז ניכר לתעשייה.

אסתר דומיניסיני: במקביל זיהינו מקצועות כמו למשל מבלטנים, שהם אין במאגר, ממש אין כלום, יש לנו שלושה-ארבעה אנשים וזה מקצוע מאוד מבוקש, שכבר סוכם שחמישה-שישה קורסים כבר נפתחים ברחבי הארץ על-מנת לספק לצורכי התעשייה ואז הם מתחייבים כמובן לקלוט אותם לעבודה.

אסתר דומיניסיני: אני מאמינה שבתהליך השיטתי הזה, לא דיבורים דיבורים, צעקות צעקות, נגיע לאיזשהו איזון מתואם עם יחידת הסמך, שככל שנכניס אנשים ויש להם, גם יורם בליזובסקי וגם הנציג שלו, אומרים שזאת תפיסת העולם שלהם והם הולכים אתנו.

אסתר דומיניסיני: אז כרגע אני חושבת שהמחויבויות שיש כלפי התעשייה, אני לא יודעת ההיקף, ואפרים, נראה שהם מימשו פחות.

אסתר דומיניסיני: והם עצמם מצהירים שהם מוכנים לקלוט את הישראלים.

אסתר דומיניסיני: אנחנו עכשיו ממש אינטנסיבי יושבים ממש כל שבועיים-שלושה על הדברים האלה כדי לעקוב, כדי לראות כמה אנחנו מספקים וכמה אנחנו מכשירים.

אסתר דומיניסיני: אני חושבת שיש פוטנציאל בסופו של דבר שיפתור אחוז גדול מאוד מצורכי התעשייה.

אסתר דומיניסיני: חלק, אני אומרת, צריך להיות הגון כלפי התעשייה, יש קורסים שהם יותר ארוכים, אז כמובן שאנחנו נצטרך לעשות איכשהו back to back שבינתיים הם יקבלו מה שמגיע להם, עד שאנחנו נכשיר את כוח האדם.

אסתר דומיניסיני: אבל לא נסכים שיהיה מצב שבו יש עובד והוא מוכשר, הוא כבר הוכשר והוא רשום במקצוע, יש התחמקות מלקבל אותו כדי לקבל עובד זר.

אסתר דומיניסיני: ולכן חשוב מאוד שכל המערכות האלה יעבדו בצורה מתואמת.

אסתר דומיניסיני: וכך כרגע זה מתרחש.

דני יתום: התייחסות של ההתאחדות.

אריק גרבלסקי: אני באתי לפה כנציג התעשיינים, כי אני תעשיין ורציתי לצאת מנקודת מבט שלנו לכלל התעשייה.

אריק גרבלסקי: אני גאה להיות דור שלישי של תעשיינים והתעשייה הכי ירושלמית שיש, אבן ירושלמית.

אריק גרבלסקי: עשינו את בית-המשפט העליון, משרד החוץ, האבן של הכנסת זה האבן שלנו.

אריק גרבלסקי: אנחנו מעסיקים מעל 100 עובדים ישראלים, כשמסביבנו הנהגים, האריזות, השירותים מספקים על כל מקום עבודה שלי, בערך ארבעה מקומות עבודה.

אריק גרבלסקי: היינו בירושלים, עברנו להר-טוב ליד בית-שמש.

אריק גרבלסקי: חלק גדול מהספקים שלי באזור בית-שמש, אני הלקוח הגדול שלהם.

אריק גרבלסקי: ממש הבאנו פריחה לכל האזור.

אריק גרבלסקי: חלק מאוד קטן מתוך המפעל שלי, שמונה אנשים, זה עובדים זרים, אומני שיש.

אריק גרבלסקי: כי בכל פרוייקט גדול, אנחנו 80 אחוזים מהתפוקה שלנו לייצוא.

אריק גרבלסקי: כל פרוייקט גדול יש פרטים מסובכים, מסביב לחלונות, שער כניסה.

אריק גרבלסקי: ואת זה צריכים לעשות אנשים שלמדו את המקצוע והרבה שנים של ניסיון.

אריק גרבלסקי: העובדה שאני מסוגל להתחרות על הפרוייקטים האלה ולעשות את הפרטים הקטנים, מאפשר לי לפרוייקטים גדולים שחלק מאוד קטן הם עושים האומנים הזרים, ואת השאר עושים כל העובדים הישראלים שכולם מועסקים אצלנו.

אריק גרבלסקי: אותו דבר בכל התעשייה.

אריק גרבלסקי: בכל התעשייה עובדים בסך-הכל 1,600 עובדים, מתוך כמעט 400 אלף.

אריק גרבלסקי: זאת אומרת, אחוז העובדים הזרים בתעשייה הוא זניח.

אריק גרבלסקי: האחוז הזה מתחלק שבכל מפעל שעובדים בודדים, למרות שהם עובדים בודדים, הם קריטיים למפעל.

אריק גרבלסקי: זאת אומרת, למרות שזה ארבעה-חמישה אנשים אם תיקח אותם, אתה תיקח עבודה לכל אלה שמסביבם.

אריק גרבלסקי: ונקודה שמאוד מאוד חשוב לי להבהיר שלמרות שהמספר הזה הוא מאוד קטן, המספר הזה הוא קריטי.

אריק גרבלסקי: עלות היום של עובד זר למעסיק ישראלי בתעשייה, למעסיק שמשלם כמו שצריך, אני יכול להעיד על המפעל שלנו, כל האגרות וכל ההיטלים ואת המשכורות, היא יותר גבוהה מעובד ישראלי.

אריק גרבלסקי: זאת אומרת, כלכלית יותר משתלם היום להעסיק עובד ישראלי.

אריק גרבלסקי: ולכן גם מבחינה כלכלית של תעשיינים וגם מבחינות שאפשר להגיד כמדיניות של התאחדות התעשיינים, התעשייה מעדיפה להעסיק עובדים ישראלים.

אריק גרבלסקי: אני יודע ששירות התעסוקה, אני איתם בקשר, אני לא מגיע למנכ"לית, אני עם העובדים שלך, דרך אגב, שהם בסדר גמור.

אריק גרבלסקי: אבל אני יודע שאת ביחד עם שרגא ברוש וראשי ההתאחדות רואים את זה עין בעין.

אריק גרבלסקי: ולכן לפני חידוש הויזות לשנת 2005 כל מפעל, לפחות אני ראיתי, המפעלים שאני הכרתי, שביקש חידוש ויזות, היה חייב להתחייב שהוא נכנס עם שירות התעסוקה למודל התחייבות של הכשרה מקצועית עם פנים מפעלית או עם כיתה במפעל.

אריק גרבלסקי: אנחנו נשמח לעשות את זה.

אריק גרבלסקי: אנחנו אצלנו עושים כיתה במפעל.

אריק גרבלסקי: אני יודע שמפעלי מתכת מסביבי, כמו טוטנאואר ואלקיים באזור בית-שמש, עושים כיתה במפעל.

אריק גרבלסקי: אני יודע שמפעל הטקסטיל בדימונה עושה כיתה במפעל.

אריק גרבלסקי: זאת אומרת, בפירוש המטרה של ההתאחדות היא להחליף את העובדים הזרים בעובדים ישראלים.

דני יתום: אבל יש סיכוי למשל להחליף את האומנים האלה שדיברת עליהם?

דני יתום: את חורטי הפיתולים?

אריק גרלבסקי: אני חושב שזה ייקח שנים.

אריק גרלבסקי: אני קצת בספק, אבל הם אומרים שהם יכולים למצוא אנשים שיש כאלה בתחום והם יביאו לנו.

אריק גרלבסקי: אני אמרתי, אני שמח, אני פותח כיתה במפעל ואני אתן להם את כל מה שהם צריכים בשביל להכשיר אותם.

אריק גרלבסקי: כיב שבילי, אני יכול לתת לך דוגמה אצלי.

אריק גרלבסקי: אצלי במפעל יש שישה אנשים שעובדים 25 שנים.

אריק גרלבסקי: עובד זר בישראל אפשר להעסיק מקסימום חמש שנים.

אריק גרלבסקי: אצלנו במפעל לקוח זה הניסיון וגם במפעלי המתכת, המבלטנים שהיא אמרה, אצלי עובד שעובד מעל שנה, ב-90 אחוזים הוא יעבוד מעל עשר שנים.

אריק גרלבסקי: בשבילי לקחת עובדים כמה שהם מומחים, הרומנים, שאחרי חמש שנים אני אצטרך להחזיר אותם, זו בעיה קשה מאוד.

אריק גרלבסקי: לכן אני תמיד מעדיף שיעשו את זה עובדים ישראלים.

אריק גרלבסקי: בלי קשר לכיתה במפעל אני יכול להראות לכם, באמת אני מזמין תבוא אלינו למפעל, תראה תעשייה יפה.

אריק גרלבסקי: תראה איך אנחנו מכשירים עובדים ישראלים, דרך אגב, זה סגירת מעגל יפה, סבא שלי עלה מאוקראינה, עלייה שניה, בא לירושלים, אהב את האבן, פתח את המפעל הישראלי הראשון, מאז המלך הורדוס, רחוב רמב"ן, איפה שהגינה.

אריק גרלבסקי: והמחצבה שלו היתה פה על ההר הזה, מכאן חצבו את האבן.

אריק גרלבסקי: והיום 80 שנים אחרי זה, אנחנו מעסיקים עולים חדשים מאוקראינה שזה דבר ראשון לפני שהם יודעים עברית אפילו.

אריק גרלבסקי: ואנחנו מכשירים אותם ואני מאמין שהם יהיו עובדים מצוינים.

אריק גרלבסקי: מנהל העבודה שלנו היום הוא עולה חדש מרוסיה והוא כבר עובד אצלנו חמש שנים.

אריק גרלבסקי: ואני אופטימי.

אריק גרלבסקי: הבעיה שכל מה שאנחנו מבקשים, כמו שהיא אמרה, ואני שמח שזה לא זבנג וגמרנו.

אריק גרלבסקי: זאת אומרת, אם תגידו, אנחנו חותכים את המספר הנמוך הזה, את ה-1,600 האלה לאפס, אתם פוגעים פגיעה אנושה בעשרות אלפי אנשים.

אריק גרלבסקי: אז כל מה שאני מבקש מכם ולמרות אני אומר את זה, כתעשיין, זה עמדה של ההתאחדות.

אריק גרלבסקי: ההתאחדות משתפת פעולה עם כל בקשה ששירות התעסוקה יגיש לה בעניין הכשרה מקצועית.

אריק גרלבסקי: ואנחנו נעשה את המקסימום להכשיר את העובדים הישראליים.

אריק גרלבסקי: אבל אנחנו מצפים שבמידה ולא יהיו את העובדים האלה, תשאירו לנו אותם, אל תקשו עלינו.

אריק גרלבסקי: תשאירו לנו את העובדים האלה שיעבדו, או עד שיגיעו עובדים ישראלים, או שאם יש מצב שעובדים בודדים לא ניתן למצוא כאלה עובדים בארץ, אז תתנו לנו להשיג את העובדים הזרים האלה.

חזקיה ישראל: אני רק רוצה להשלים, כפי שתיארה אסתר, אנחנו בהחלט שותפים לתכנית של שירות התעסוקה ביחס עם משרד התמ"ת והנציגים שלנו משתתפים.

חזקיה ישראל: אנחנו קיבלנו את הרשימות וגם הבאנו אותם בין המפעלים וכדומה.

חזקיה ישראל: בינתיים נפתחו שני קורסים בתחום המתכת וכדומה.

חזקיה ישראל: אבל צריך להבין שכל עוד כח האדם הזה לא הוכשר או לא הגיע.

חזקיה ישראל: קיבלנו גם את הרשימות של המתכת שאמרתם שיש בוגרים וכדומה וכו' ואנחנו נותנים את זה ביחד מתוך מגמה שאם אכן יש בוגרים שרוצים לעבוד, יש בוגרים ומוכנים לעבוד, להשתלב בתעשייה.

חזקיה ישראל: חלקם כבר מזמן לא עובד בתעשייה וכדומה.

חזקיה ישראל: אז העובדה שבוגרים או שסיימו בתאריך כזה אחר לפני עשרות שנים.

אסתר דומיניסיני: לא, זה רק מהשנה האחרונה.

חזקיה ישראל: השנה, אני יודע, יש פערים בעסק הזה.

חזקיה ישראל: התחלנו לבדוק גם את הנושא הזה.

חזקיה ישראל: אנחנו מוכנים בהחלט לשיתוף פעולה, גם עם משרד התמ"ת וגם עם שירות התעסוקה, אבל לפחות את המספר המינימלי הזה אין טעם להקשות על התעשייה, כל עוד אין את האלטרנטיבה.

חזקיה ישראל: אנחנו גוף שמתחרה, המפעלים הם גוף שמתחרה.

חזקיה ישראל: יש שיקולים כלכליים.

חזקיה ישראל: אני חושב שההעלאות, ההיטלים למיניהם שמוצאים וכל מיני דברים כאלה, זה טוב כאשר יש לך אלטרנטיבה, אז אתה יכול, אתה אומר, בשיטה שמדברים על ההיטלים הגבוהים.

חזקיה ישראל: אומרים, או-קיי, נעלה ונעלה את ההיטלים וכדומה, אז ייאלץ להעסיק עובדים ישראלים.

חזקיה ישראל: זה עוד טעון הוכחה.

חזקיה ישראל: זה דבר שהוא עוד טעון הוכחה.

חזקיה ישראל: אנחנו כפי שאתם יודעים ורואים במעשה ביום יום אנחנו עובדים בשיתוף פעולה, אנחנו מוכנים להירתם, אנחנו עושים גם כיתות במפעלים או במסלול, אם יש נגיד מפעל שהוא זקוק לאחד או שניים ומפעל אחר זקוק לשניים, אנחנו עושים גם את החיבורים ביניהם כדי לפתוח כיתה רב מפעלית.

חזקיה ישראל: אני מקווה שהתהליך הזה יצליח.

חזקיה ישראל: אנחנו לא מאוהבים בנושא, אבל יחד עם זאת באותם מפעלים שיש אותם עובדים זרים, זה לפעמים קריטי וצריך פשוט להיות ער לכך.

דני יתום: יוסי, האם אנחנו מכירים מקרים רבים או מעטים שבהם עובדים זרים שמיעודים לתעשייה עברו למקצועות אחרים, לתחומים אחרים ומה קורה אז?

יוסי אדלשטיין: אני קצת אתן לזה רקע קטן אחרי שאני אענה לך.

יוסי אדלשטיין: קודם כל צריך לקחת את תחום התעשייה ולפלח אותו.

יוסי אדלשטיין: בתחום התעשייה יש מספר מקצועות שבאמת מקצועות ייחודיים שאפשר להגיד אותם, בתחום הטקסטיל, כל מיני דפסים ואורגים כאלה שבאמת לא ניתן למצוא אותם בארץ.

יוסי אדלשטיין: יש בתחום המתכת קצת מבלטנים וכל מיני דברים כאלה ויש קבוצה די גדולה של מסגרים/רתכים שאני קורא להם באופן כללי.

יוסי אדלשטיין: בתוך תחום התעשייה צריך לקחת גם בחשבון שישנם חלק מהגופים שמשחקים שהם שייכים להתאחדות ויש עוד חלק לא קטן שהם עצמאיים בשטח.

יוסי אדלשטיין: אני שמח על מה שמנכ"לית שירות התעסוקה ציינה עכשיו, כי באמת בשנה שעברה העליתי את הנושא הזה שהיו אנשים שעברו את ההכשרה המקצועית במסגרת ההכשרות והם גמרו את ההכשרה והלכו לדרכם.

יוסי אדלשטיין: לא היה איזה חיבור בין סיום ההכשרה לבין מציאת התעסוקה עבורם.

יוסי אדלשטיין: לכן אני שמח שהקטע הזה עלה.

יוסי אדלשטיין: עכשיו יש לנו מקרים של מעסיקים בתחום התעשייה שהם ברובם לא במסגרת ההתאחדות, כי בהתאחדות יש יותר שליטה ויש יותר פיקוח על החברים בארגון אצלם.

יוסי אדלשטיין: אני מדבר לגבי המעסיקים הפרטיים שהם פותחים, סוגרים ויש לנו מעט.

יוסי אדלשטיין: בשנה שעברה היה לנו מעט בעלי מקצוע שנאלצנו לנייד אותם מתחום המתכת לתחום הבניין, כי הם נשארו באוויר.

יוסי אדלשטיין: עכשיו זה גם נבע בעקבות פעילות שנעשתה ביחידת הסמך אתנו ביחד לביטול היתרים של כאלה.

יוסי אדלשטיין: היו לנו מקרים, אנחנו תוך כדי אכיפה עלינו על כל מיני מקרים של אי העסקה, של דברים כאלה, היתה ועדה, הוא ביטל כמות די נכבדה של היתרים למעסיקים כאלה.

יוסי אדלשטיין: ואז את העובדים שנשארו כאילו באוויר, מחוסרי עבודה שלא באשמתם, עשינו כל מיני פעולות כאלה להשמה בתחום אחר בשביל שלא יישארו באוויר.

יוסי אדלשטיין: אבל זה בעיקר במגזר של העצמאיים, פרטיים כאלה שאין עליהם פיקוח והם גם כן לא שותפים בכל פתיחת כיתות וזה אני מניח שמנכ"לית שירות התעסוקה תוכל לספק להם את העובדים מתוך אלה שהיא מאתרת עכשיו.

יוסי אדלשטיין: ואז דרך זה נוכל באמת לצמצם את כמות ההיתרים בתחום הזה.

דני יתום: האם במסגרת הקורסים השגרתיים, הרגילים של שירות התעסוקה או בתי-הספר המקצועיים לומדים בכלל את המקצועות האלה שאתם טוענים שהם מקצועות קריטיים ושדווקא אליהם אנחנו מבקשים לגייס עובדים זרים.

דני יתום: האם יש לימוד של המקצועות האלה, מבלטנות ורתכות ואני לא יודע מה עוד?

יוסי אדלשטיין: בתי הספר בתחומים האלה כמעט ונעלמו.

חזקיה ישראל: בשנים האחרונות הנושא הזה של ההכשרה, של מקצועות כמו מבלטנות או כרסמות או CNC היה חלש ולא נפתחו.

חזקיה ישראל: גם כל נושא ההכשרה המקצועית, כלומר, גם תקציבים שהוקמו לצורך ההכשרה המקצועית בשנים האחרונות גם צומצמו מסיבות כאלה או אחרות.

חזקיה ישראל: ככה שלא הוכשרו בשנים האחרונות למקצועות הרלוונטיים.

חזקיה ישראל: מבלטנות, אני זוכר לפני שנים רבות עוד בירושלים שיזמנו יחד עם שירות התעסוקה והאגף להכשרה מקצועית.

חזקיה ישראל: אנחנו כרגע נמצאים בקשר מתוך מגמה כן לעשות את זה, אבל הזמן יוכיח.

חזקיה ישראל: נכון לעכשיו אין לנו קורסים למבלטנות או כרסמות או רתכות.

חזקיה ישראל: כי גם רתכות זה מקצוע, יש סוגי ריתוך שונים וכדומה.

חזקיה ישראל: ויש לפעמים רתכות במעגלים סגורים, ברבדים או דברים כאלה שזה דורש מיומנות רבה.

חזקיה ישראל: אנחנו מקווים שהמהלכים שעושים פה במשותף או שנעשה במשותף יובילו להכשרה וגם כמומחיות וזה לוקח זה.

אסתר דומיניסיני: ברשותך, שתי משפטים להשלמה.

אסתר דומיניסיני: כי באמת מה שאני הצגתי פה זה במיידי.

אסתר דומיניסיני: אבל צריך לחשוב קצת לטווח ארוך בעצם איך המדינה נערכת לתת את יכולות כוח האדם שהתעשייה זקוקה.

אסתר דומיניסיני: אז יש צוות שבזמנו מונה, אני מסיימת את עבודת הצוות בשיתוף עם ההתאחדות, התמ"ת, ההסתדרות, שלמה שני עוד היה בצוות הזה, שבעצם מה שאני ביקשתי לבחון זה מה פערי כוח האדם בסך-הכל במדינת ישראל לטווח המיידי ולטווח הביניים, בתחום הזה שצורכי כוח אדם במתכת.

אסתר דומיניסיני: עכשיו אנחנו הסתמכנו ועשינו הצלבה של כל הנתונים שיכולים להיות במשק ולצערי אין היום מאגר נתונים מסודר, אחיד.

דני יתום: ואצל מי הוא צריך להיות?

אסתר דומיניסיני: הוא צריך להיות בידי המדינה.

אסתר דומיניסיני: ב-2001, ראיתי איזשהו חומר, צריכים להקים צוות שעובד און-ליין כל הזמן והוא תמ"ת, האגף להכשרה מקצועית, שירות התעסוקה, יחידת הסמך, ההתאחדות וכל הזמן מעדכנים את מאגר הנתונים של הצרכים המיידיים.

אסתר דומיניסיני: אז זה פעם אחת.

אסתר דומיניסיני: אנחנו עכשיו נשים איזשהו תשתית שאני כבר העברתי את העבודה להתייחסות כל הגורמים.

אסתר דומיניסיני: אני אומדת את הצרכים בסדרי גודל של יותר מ-3,000 איש של הפער של צורכי כוח אדם גם בהתפתחות של הטווח הקצר.

אסתר דומיניסיני: הדבר השני זה משרד החינוך.

אסתר דומיניסיני: ועדת דברת בעצם לא טיפלה, או בוא נגיד, חיסלה את ההכשרה המקצועית במדינת ישראל.

אסתר דומיניסיני: ולכן גם לא יקום דור עתיד בעצם שיקבל הכשרה מקצועית.

אסתר דומיניסיני: זה נושא שצריך להגיע לפתחו של משרד החינוך, כי בעצם המדינה כמדינה לא מסתכלת במערכת כוללת, זה כל זרוע מטפלת בנפרד ואין סנכרון.

אסתר דומיניסיני: אני בהמלצות הצוות שלי אומרת שצריך להיות צוות עבודה כזה משותף לכל המשרדים, גם החינוך, גם התמ"ת וכו', כדי לסנכרן מערכות של מדינת ישראל וצורכי תעשייה.

דני יתום: מתי את מגישה את העבודה לשר?

אסתר דומיניסיני: אני מגישה את העבודה לשר התמ"ת.

אסתר דומיניסיני: וכמובן הגופים יתייחסו ושמה יש גם אמירה לגבי זה שצריך להכניס את משרד החינוך, כי אנחנו לא משרד החינוך שנצטרך לעשות את החדירה, כולל אקדמיה, כולל בתי-הספר של ההסתדרות, יש את הגופים מה"ט ואורט וכל הגופים האלה שצריך להכניס אותם למערכת שזה לפזה יותר ארוכה.

אסתר דומיניסיני: אני רוצה עכשיו לראות שכל המספרים מקובלים על כולם, שזה יהיה בסיס העבודה ולפי זה נפנה גם לתקציב ההכשרה המקצועית ולפי זה נבנה את כל הדברים ואת המספרים של העובדים הזרים, שיהיה סנכרון בין המערכות האלה.

איתן כהן: רציתי להוסיף לשאלתך לעניין שהאם מוצאים אנשים בתחום התעשייה במקומות אחרים, אז כן אנחנו מוצאים אותם וכן אנחנו יחד עם משרד הפנים, מי שפונה לקריטריונים או ללכת להשמה, עובר את תהליך ההשמה ומי שלא, לא בא.

זיוה אגמי: בנושא של בקשות להיתרי תעשייה בתחום התעשייה, עיקר המרמות וההונאות שאנחנו חשפנו היו בשנת 2004.

זיוה אגמי: אפשר להגיד ש-2005 יש איזשהו שינוי.

זיוה אגמי: לפחות אנחנו פחות טיפלנו בתחום הזה, הבקשות לנושא הזה בעיקר פגעו בתחום של מסגרים לסוגיהם ורתכים לסוגיהם.

זיוה אגמי: מצאנו כאלה עובדים בתחום הבניין, מצאנו כאלה שהוזמנו להיות רתכים מתחת למים ועסקו בכל מיני, ויש לנו גם כתבי אישום כאלה נגד חברות שגם נסחרות בבורסה.

דני יתום: אני רוצה לשאול רגע לפני שלום, את חזקיה, האם זה נכון לומר שלא רק בענף האבן, כמו שהוצג על-ידי אריק, אלא בכל הענפים האחרים או מרבית הענפים האחרים של עולם התעשייה, עלות העסקת עובד זר יקרה יותר מעלות העסקת ישראלי?

חזקיה ישראל: אין לי פה נתונים, אני לא יכול לתת לך תשובה כזאת קטגורית.

חזקיה ישראל: אני מוכן לבדוק את הנושא הזה.

חזקיה ישראל: אני מניח שבתחום הטקסטיל ובענפים אחרים יש שונות בין ענף לענף.

חזקיה ישראל: בהחלט זה לא אותו שכר בכל הענפים.

חזקיה ישראל: עכשיו יש גם שונות מטבע הדברים גם בעלות מוצרים וגם בנושא של תחרות.

חזקיה ישראל: אני מניח שאם ניקח לדוגמה את ענף הטקסטיל, אז ברור שאם הם מתחרים במקומות שאין להם כלכלת שוק, מזרח אירופה וזה או דברים כאלה, אני מבין שזה היצע וביקוש.

חזקיה ישראל: יחד עם זאת גם בענף הטקסטיל וגם בענפים שיש שכר שלא בתחומים האלה שאריק דיבר, גם שמה עובד זר כזה או אחר שהוא מומחה בתחומו, אורג למשל, אז הוא פיבוט של אחרים.

חזקיה ישראל: אז זה במסגרת היצע וביקוש.

חזקיה ישראל: אבל אני אומר מלכתחילה אנחנו בהחלט, אם שירות התעסוקה או במבצע המשותף שירות תעסוקה, יחידת הסמך, משרד התמ"ת, אנחנו יכולים לשתף פעולה ולהביא את הנושא הזה.

חזקיה ישראל: אני חושב שהתפיסה שהשכר נותן פתרון לכל, הוא לא נכון, הוא לא בהכרח נכון.

חזקיה ישראל: הטלת והעמסת עלויות יותר גבוהות והעלאת כל הזמן העלויות, בסופו של דבר פוגעת במפעל.

חזקיה ישראל: עכשיו המפעל הוא, כפי שאמרתי בתחילת דברי, הוא מתחרה בשוק ויש בו תחרות, הוא לא יכול לעלות את מחיר מוצריו עד אין קץ.

חזקיה ישראל: ולפי דעתי לכן צריך להיות רגישים, יש שונות בין ענפים, זה לא אותו דבר.

חזקיה ישראל: לא ברמות השכר, לכן אנחנו יושבים ביחד ובודקים כל דבר ספציפית לגבי ענף זה או ענף זה.

חזקיה ישראל: גם בין המפעלים דרך אגב, גם אורג במקום אל"ף שהוא דבר מסוים והוא לא מקבל שכר במפעל אחר שמייצר דבר אחר.

שושנה: רציתי לציין שהאומנים שמר גרלבסקי דיבר עליהם, שכר היסוד שלהם לא מגיע ל-5,000 ש"ח לחודש, למרות שהם אומנים עם דברים מיוחדים ועם הרבה ניסיון.

שושנה: כי כשיחידת הסמך פעלה לדרוש לפחות שהמומחיות תשתתף בשכר של 5,000 ש"ח, רוב החברות שהן חברות בהתאחדות התעשיינים, הגישו נגד זה בג"ץ, הם אומרים שזה שכר גבוה.

שושנה: קשה לצפות מישראלי שילמד מקצוע באמת קשה וישקיע הרבה שנים של לימוד כדי לקבל שכר מינימום.

שלום בן משה: אני רוצה שלוש נקודות.

שלום בן משה: אחד, בתחום של הכשרה מקצועית.

שלום בן משה: יש מקצועות שכבר לא עושים הכשרה מקצועית בשנים האחרונות.

שלום בן משה: דווקא במסגרות, דווקא בתחום של הריתוך כן עושים.

שלום בן משה: יש כ-1,000 רתכים שרשומים, מסתובבים שסיימו קורסים כאלה ואחרים.

שלום בן משה: ויש עכשיו תכנית שנעשית עם שירות התעסוקה לקורסים שהתעשייה צריכה.

שלום בן משה: אבל יש תחומים שהזכירו אותם כאן, מבלטנים למשל, אין אומנים בתחום האבן כמובן ודברים אחרים.

שלום בן משה: דבר שני, שאני מסתכל עכשיו כרגע, אני מסתכל על המגמה, מהתצפית שלי שלושה חודשים שנים שאני מסתובב, אני מנהל היחידה, המגמה היא ירידה מתמדת בתחום של עובדי תעשייה זרים ובאופן משמעותי יש אולי 1,500 בלבד.

שלום בן משה: ו-1,500 בלי פתיחה של שמים.

שלום בן משה: זאת אומרת, 1,500 מתוך מה שיש.

שלום בן משה: זה לא שפותחים את הרשימה.

שלום בן משה: הנקודה השלישית.

שלום בן משה: יש הבנה שבמגזרים מסוימים, בענפים מסוימים בתחום התעשייה יש חושבים שבאמת, מה שמוגדרים, אומנים במקצועם.

שלום בן משה: לזה יש נוהל מסודר וגם השכר שאמורים לשלם הוא שכר הרבה יותר גבוה באופן בולט.

שלום בן משה: יש ועדה שבודקת אותם, מקבלת חוות-דעת או מהמינהל והתעשייה שלנו הרלוונטי שהוא יודע לתת חוות-דעת מקצועית.

שלום בן משה: בעתיד אנחנו גם נכניס אנשים מההכשרה המקצועית שהם מלמדים בתחום הזה, שיעשו גם כן בדיקה לראות שזה באמת אומנותו.

שלום בן משה: ובהתקיים הנתונים שאין כרגע ישראלים בתחום הזה וגם ישאלו, יש לנו בשנה הקרובה גם נוער חדש שייכנס, שמי שרוצה, התעשיינים לא יאהבו את זה, אבל זה החלטת ממשלה, שתעשיין שרוצה לקבל אדם מסוים, הוא יפנה לשירות התעסוקה במקום מגוריו ויגיד, "אני רוצה איש מהתחום הזה" וצריכים לתת לו עד חודש לכל המאוחר לסיים את כל התהליך, להגיד לו, "יש ישראלי, אין ישראלי".

שלום בן משה: אם יש ישראלי לא יקבל, אם אין ישראלי יקבל.

שלום בן משה: על התחום של האומנים, אמרתי, יש עד כה נוער מסוים, השכר הרבה יותר גבוה ויש נוער שאנחנו בהחלט מבינים שכשיש אומן כזה שסביבו הוא פיבוט של עשרות או מאות עובדים, אסור כמובן שלא לאפשר את הגעתו לכאן.

שלום בן משה: כך שמבחינה הזו אני חושב שסך-הכל אנחנו סוגרים את כל הנהלים מסביב כדי להבטיח שאם כבר מעסיקים עובד ישראלי או עובד זר וכמובן נעשה…

דני יתום: מיצו את היכולות של הישראלים.

שלום בן משה: עשינו עוד דבר אחד.

שלום בן משה: האגף להכשרה מקצועית שלח אנשים שלו, רשימה של מפעלים או ארגונים שביקשו עובדים זרים והלך ועשה בדיקה וגם ביקש כרגע מהם לשתף פעולה בתחום של הכשרת עובדים ישראליים.

שלום בן משה: כל גוף כזה שיתעלם או אמר, "לא מוכן לשתף פעולה" ויש לו עובדים זרים, במסגרת הנוהל החדש שהכנסתי עכשיו כרגע לשנה החדשה, הוא יזומן לשימוע אצל היועץ המשפטי.

שלום בן משה: ואם הוא יישאר במריו, נבטל את ההיתר שלו.

דני יתום: או-קיי.

דני יתום: שאול, אתה רצית.

שאול מרידור: כן, אני רוצה להגיד כמה מלים אם אפשר.

שאול מרידור: בגדול אנחנו חושבים שבענף התעשייה לא צריכים להיות עובדים זרים במובן שאנחנו מכירים אותם, אלא אם צריך אז עובדים מומחים.

שאול מרידור: וככלל אם הם לא מומחים, הם צריכים להיות ישראלים ולא עובדים זרים.

שאול מרידור: כהערת אגב, אני רוצה להגיד, אנחנו התמקדנו פה בענף תעשייה של מתכת, אבן, צריך לזכור שיש 500 עובדים במלונות באילת שהם עובדים זרים והמומחיות שלהם לטעמי היא לא מי יודע מה.

שאול מרידור: צריך לשים את זה ככה מאחרי הראש כי התמקדנו פה באוכלוסייה שהיא יותר מומחית מאשר הכלל.

שאול מרידור: כשאנחנו מדברים על עובדים שהם מומחים, אז מן הסתם המומחיות של עובד כמו כל כלכלת שוק, מתבטאת גם במחיר שלו, בשכר שהוא מקבל.

שאול מרידור: כשבה

שאול מרידור: קשר הזה יש החלטת ממשלה שקבעה מדרגיות שבשנת 2007 בעצם מביאה עובד זר בתחום התעשייה להיות מומחה כשמוגדר פי שניים מהשכר הממוצע במשק, סדר גודל של 14 אלף ש"ח.

שאול מרידור: ובהקשר הזה, ברגע שיש מישהו שמצדיק את השכר הזה, מבחינתנו הוא לא נכנס לקטגוריית העובדים הזרים שאנחנו בדרך-כלל נוהגים לדבר עליהם, אלא לקטגוריה של מומחים.

שאול מרידור: אם מישהו מספיק חשוב כדי שיהיה לו פעמיים השכר הממוצע, כנראה באמת כלו כל הקיצין ולא מצאו חלופה ישראלית, זולה וטובה.

שאול מרידור: זה בגדול.

שאול מרידור: לגבי הכשרה מקצועית שפה הזכירו אני רוצה להגיד.

שאול מרידור: בשנת 2005 אנחנו "צבענו" במיוחד כסף בתוך האגף להכשרה מקצועית במיוחד למקצועות שהם תחליפים לעובדים זרים.

שאול מרידור: בכל התחומים, בנין, תעשיה וכו'.

שאול מרידור: לצערי הרב הכסף הזה לא נוצל עד תומו והיום המשרד מבקש להעביר משם תקציבים לדברים אחרים כדי להספיק ולהכשיר דברים אחרים, לכן אני לא מבין כל-כך את התמונה שהצטיירה פה כאילו הממשלה לא משקיעה בזה מספיק כסף.

שאול מרידור: אני אומר פה חד משמעית, לא יחסר בעניין הזה כסף, בטח לא לעומת קורסים אחרים.

שאול מרידור: אם יהיה מחסור בזה, לטעמנו לפחות, זה צריך להיות המקום שבו אנחנו מכשירים ולא קורסים אחרים לישראלים שמבחינתנו הם פחות אקוטיים מבחינת שוק העבודה.

יוסי אדלשטיין: אני רציתי להוסיף עוד שני דברים.

יוסי אדלשטיין: ולא רק שאנחנו צריכים לשים לב לזה וגם מה שמסתמן בתחום התעשייה, זה תחום של מכונאות רכב שהוא פעם היה תחום של ישראלים בלבד ומכיוון שבשנים האחרונות לא עמל ולא אורט לא מכשירים, אנחנו מתחילים לראות מגמה מסתמנת של דרישה של מכונאי רכב כעובדים זרים.

יוסי אדלשטיין: תחום נוסף זה פחחות הרכב.

חזקיה ישראל: ואם אין התמחות של מערכות.

אסתר דומיניסיני: אני אספר לך סיפור, זה בלוף אחד גדול עם תעשיית הרכב.

אסתר דומיניסיני: אני זימנתי אותם, אסור להתרגש, תכף אני אספר לך נתונים, לא תאמין.

יוסי אדלשטיין: או-קיי, אני אשמח לשמוע.

יוסי אדלשטיין: ודבר נוסף זה פחחות הרכב.

יוסי אדלשטיין: פחחות הרכב הרבה שנים היה מושת על עובדי השטחים, מעט מאוד ישראלים ועובדי השטחים שלטו בתחום הזה של פחחות רכב.

יוסי אדלשטיין: מכיוון שהיום סוגרים פותחים, סוגרים פותחים, גם התחום הזה הולך ונהיה לבעייתי.

יוסי אדלשטיין: למה ששלום הזכיר, בתחום התעשייה יש מספר רב של מקצועות.

יוסי אדלשטיין: זה לא כמו בתחום הבנין שלוקח בעל מקצוע, מנהל אותו מקבלן לקבלן, או בתחום החקלאות.

יוסי אדלשטיין: בתחום התעשייה בתוך ה-1,600 ההיתרים האלה יש שמה איזה מגוון של מקצועות לא מהעולם הזה.

יוסי אדלשטיין: ואם יש לך כבר איזה עובד פנוי, אתה לא יכול להעביר אותו למישהו אחר, כי זה אסדוריז וזה מבלטן עם שמות כאלה מוזרים, שכך אם יש לך מישהו שהוא פתאום מתפנה, יש לך בעיה מה לעשות אותו.

יוסי אדלשטיין: אתה לא יכול לנייד אותו למישהו אחר כי הוא לא מתאים.

אריק גרלבסקי: אני רציתי להגיד מילה.

אריק גרלבסקי: דבר ראשון מאילת וכל הדוגמאות שנתנו פה לא קשורים אלינו.

אריק גרלבסקי: אנחנו מדברים על התאחדות התעשיינים, אנחנו מדברים על מפעלים רציניים שמאוגדים, שנמצאים בקשר עם שירות התעסוקה ונמצאים בתהליך של הכשרה מקצועית.

אריק גרלבסקי: הנושא הזה של עלות השכר.

אריק גרלבסקי: דבר ראשון טוב עושים ביחידת הסמך שהם בודקים כל מקרה ספציפי, כי איך אפשר להשוות מפעל טקסטיל שבאמת קשה להתחרות בעולם והם אלה שבאמת משלמים את השכר הכי נמוך, לבין מפעלים כמוני, מפעלי אבן ומפעלי מתכת שעושים עבודות מדויקות ומשלמים שכר הרבה יותר גבוה.

אריק גרלבסקי: כל מקרה צריך להימדד ספציפית.

אריק גרלבסקי: אבל בנוגע לעלות השכר, ברגע שמטילים על מעסיק, מגדירים את עלות השכר שלו, אתם מקשים עלינו את היכולת להתחרות בעולם ובייחוד בארץ.

אריק גרלבסקי: אני עושה 80 אחוזים מהמחזור שלי הולך לייצוא, לא בגלל שאני לא רוצה לעבוד בארץ, אלא בגלל שאני לא מצליח להתחרות בארץ.

אריק גרלבסקי: אפילו המדינה, מדינת ישראל שבונה פרוייקטים, נתב"ג 2000, הביאו אבן מהודו ומירדן.

אריק גרלבסקי: עכשיו בונים פרויקט מעונות בירושלים לסטודנטים, האבן שמה בשבילי זה עבודה לשנתיים והוגדרה אבן ישראלית.

אריק גרלבסקי: אבל קונים אותה בחברון כי זה יותר זול.

אריק גרלבסקי: איך אני יכול להתחרות.

אריק גרלבסקי: אצלי אין עובד בשכר מינימום.

אריק גרלבסקי: הבחורה אצלנו גם שהיא עולה חדשה מאתיופיה והיא מנקה ועושה תה, מקבלת יותר משכר מינימום.

אריק גרלבסקי: אבל שאני בא למדינה, היא אומרת, "איך אני אקנה ממך, אתה יקר".

אריק גרלבסקי: ולכן אני מבקש מכם, באמת, אנחנו לא נגד אף אחד מהגופים שיושבים פה בחדר.

אריק גרלבסקי: מעסיק שנייד עובדים, מעסיק שלא עומד בתנאי עבודה, תמצו אתו את הדין.

אריק גרלבסקי: אבל מעסיק שנמצא בהליך של הכשרה מקצועית ושירות התעסוקה מודה שאין לו עובדים להיום, תנו לו להיכנס להכשרה ותתנו לו לעבוד בשקט, למה להטיל עליו עוד קשיים וקנסות ועוד עלויות.

דני יתום: שמעתי את העדכונים ואת הדיווחים.

דני יתום: חלק מכם יושב כאן בסריות הדיונים, שהתכלית שלה פשוט לעבור ענף ענף, מגזר מגזר וללמוד מעט יותר לעומק ומעט יותר מקרוב את מה שקורה במגזר הענפי, עסקי, תעשייתי בכל מה שקשור לעובדים זרים.

דני יתום: המגמה שעוברת כחוט השני בכל המפגשים הללו זה הצורך להמשיך ולעקוב אחרי מדיניות הממשלה, שהתכלית שלה למזער את מספר העובדים הזרים ולפתוח מקומות עבודה חדשים/ישנים דווקא לעובדים ישראלים.

דני יתום: ולכן הכיוון של שירות התעסוקה יחד עם משרדי הממשלה השונים הוא כמובן כיוון נכון ומבורך, קרי לפתוח קורסים וכיתות ולהכשיר ישראלים על-מנת שיהיו מסוגלים לעשות לפחות חלק הארי של אותם תפקידים שמתבצעים היום על-ידי עובדים זרים.

דני יתום: הכשרת ישראלים זה דבר מאוד חשוב ואני לא מתכוון להכביר פה מלים ולתאר את כל היתרונות בכך שישראלים ישובו, אלה שלא עובדים היום, ישובו חזרה למעגל העבודה.

דני יתום: הצוות שלך, אסתי, צריך לסיים את העבודה שלו ולכשיסיים את העבודה שלו, לאחר שתציגו את התוצאות של העבודה לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה, אני מבקש שתבואו הנה.

דני יתום: הצוות הזה, אני מקבל שהוא צריך להיות צוות שעובד כל הזמן שגם צריך לפתור את הבעיות און-ליין, איך זה נקרא, בכיוון ישיר.

דני יתום: ולהבטיח שניתנים פתרונות תוך פרקי זמן קצרים וזה לא פרוצדורה שאורכת חודשים ארוכים ושנים ארוכות, מכיוון שאז כמובן או שהתעשיין יפשוט את הרגל או שלא יודע מה יקרה, אבל כל האלטרנטיבות שעלולות להיות תוצאות של תהליך כזה, הן אלטרנטיבות לא טובות, כי אם התהליך נמשך במשך תקופה יותר מדי ארוכה.

דני יתום: צריך יהיה גם לשלב את מערכת החינוך.

דני יתום: ואין לי צל של ספק, כבר דיברנו על זה בהקשרים רבים ושונים ובעניינים אחרים, עניין מאגר הנתונים.

דני יתום: הגיע הזמן שיהיה מאגר נתונים שעל בסיסו ניתן יהיה לבסס את תהליך קבלת ההחלטות.

דני יתום: מכיוון שכאשר כל אחד מחזיק אצלו נתון אחר, אז אל"ף, אין בסיס משותף.

דני יתום: שתיים, אין שפה משותפת.

דני יתום: שלוש, כל אחד רואה את הבעיות נעוצות במקומות אחרים.

דני יתום: מכיוון שהנתונים לא זהים.

דני יתום: מוכרחים לסיים את זה, אני מזכיר לכם שעשינו את זה כאשר דיברנו בפעם הראשונה, נקלענו לשאלה או לסוגייה כמה עובדים זרים לא חוקיים מסתובבים במדינת ישראל וכמה בפועל עובדים זרים חוקיים מסתובבים במדינת ישראל.

דני יתום: ואני קיבלתי כאן ארבעה או חמישה או שישה או שבעה או שמונה או תשעה או עשרה מספרים, וישבתם וגיבשתם איזה צוות.

דני יתום: אז הצוות הזה שאת מדברת עליו, צריך אכן להמשיך ולפעול במטרה להשיג שני יעדים.

דני יתום: אחד, זו תכנית שהטווח שלה הוא לא רק הטווח הקצר, אלא כמו שאת אמרת בעצמך, גם לטווח הארוך.

דני יתום: ושבתכנית הזאת משולבת גם מערכת החינוך לצד מערכות אחרות.

דני יתום: והדבר השני זה מאגר נתונים.

דני יתום: שיהיה מאגר נתונים כזה שיבוא חזקיה ויבוא כל אחד אחר ואתם תהיו מסוגלים להגיד, תוך פרק זמן של לחיצה על כפתור מחשב ועוד יומיים נניח, שיש ישראלי שנמצא במקום זה וזה שהוא מובטל ומקבל או השלמת הכנסה או דמי אבטלה, ושהוא צריך לעבוד בעדיפות על-פני עובד זר.

אסתר דומיניסיני: לא זה קיים, אבל לא קיימות הדרישות של התעשייה.

דני יתום: כן, כן, אין matching, ברור.

דני יתום: אז אם צריך לדבר בעיקר על הצד השני של המטבע, אז אני מדבר בסדר על הצד השני של המטבע.

דני יתום: ועניין העלויות של העובדים הזרים זה הרי תרתי דסתרי.

דני יתום: מצד אחד אנחנו רוצים להבטיח שהתעשייה תתפתח ואנחנו רוצים אריק שאתם תרוויח כסף.

דני יתום: אנחנו רוצים שתעשיינים נוספים ירוויחו כסף.

דני יתום: אבל מאידך אנחנו לא רוצים שאותה יד שמעודדת אותך תממן דמי אבטלה ותממן הבטחת הכנסה ותמשיך לתגמל בלשון של גמלאות, תמשיך לתגמל כל מיני גורמים.

דני יתום: למה שנקרא, תקציבי העברה למיניהם, מכל המינים ומכל הסוגים, על מנת להבטיח שאכן החברה בישראל תדמה יותר לחברה מתוקנת מאשר לחברת עולם שלישי, מדינת עולם שלישית.

דני יתום: כי אם אחוז האבטלה במדינת ישראל היום מסתובב סביב 9 האחוזים וכבר זה הישג גדול.

דני יתום: בעבר הוא היה 11 אחוזים, הרי אם אני זוכר נכון אחוז האבטלה במדינות ה-EOCD שהוא משהו כמו 6 אחוזים.

דני יתום: אז אנחנו צריכים למצוא עכשיו לפחות עוד 150 אלף מקומות תעסוקה או 100 אלף מקומות תעסוקה, כדי לרדת בשליש מהיקף האבטלה, על-מנת להגיע לאבטלה שהיא חיכוכית פלוס משהו ולא מעבר לזה.

דני יתום: והאם אפשר להשיג את זה?

דני יתום: אפשר.

דני יתום: לפני עשר שנים, בתקופתו של יצחק רבין זה היה המצב.

דני יתום: האבטלה היתה סדר גודל של בין 5 ל-6 אחוזים והכלכלה פרחה והתעשיינים הרוויחו והסוחרים הרוויחו והמלונאים הרוויחו.

דני יתום: אז אם אפשר להגיע למצב של situation win , win ,win עדיף, כולם מרוויחים, הכלכלה פורחת, הצמיחה הגיעה אז כדי 7 אחוזים והיקף האבטלה ירד ל-5 אחוזים.

דני יתום: באותה תקופה גם קלטו הרבה מאוד עולים.

דני יתום: והתוצר הלאומי הגולמי לשנה היה אז 15 אלף דולר.

דני יתום: לצערי הרב כתוצאה מכל מיני התפתחויות, עלינו ל-17 אלף דולר היום.

דני יתום: עלינו בסך-הכל ב-2,000.

דני יתום: מדינות שהיו במעמדנו, בדומה לנו, מדינות אירופה המרכזית יוצאות היום על 25, על 30 אלף דולר.

דני יתום: זאת אומרת, אנחנו היינו יכולים להיות היום במצב שבו היינו יכולים לספק רמת חיים גבוהה פי שניים או פי אחד וחצי מרמת החיים שאנחנו מספקים היום לאזרח הישראלי.

דני יתום: אנחנו צריכים לעשות את זה.

דני יתום: זאת צריכה להיות המגמה ואלה צריכים להיות היעדים.

דני יתום: וקצת הרחבתי, אבל הדברים הרי קשורים אלה באלה ובסופו של דבר צריך באמת לראות כיצד מסתכלים על המקשה כאחת ולא על חתיכות וחתיכות ממנה.

דני יתום: זה פזל שמוכרחים לראות את התמונה הכוללת וצריך להמשיך בעבודה הזאת מכיוון שכאן נעוצים הפתרונות.

דני יתום: הפתרונות נעוצים בכך שניתן יהיה באמת ובתמים לדעת מה המצב, לתת מענה בעדיפות ראשונה בדמות ישראלית ובאותם מקומות שבהם הישראלים לא נותנים מענה, המענה יינתן על-ידי עובדים זרים.

דני יתום: תודה רבה, הישיבה נעולה.