הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 227, 2005-11-01 14:55

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לחדש את הישיבה ולעבור לנושא דומה, תוואי הרכבת בראשון-לציון ויבנה.

מל פולישוק-בלוך: חבל מאוד ששר התחבורה יורד לרמה של הטחת האשמות, כאילו הנושא עולה לדיון כדי לשרת נימה פוליטית כזו או אחרת.

מל פולישוק-בלוך: זה ממש לא מקובל עלי.

מל פולישוק-בלוך: לכל נבחר ציבור ברשות מקומית, ולא משנה כרגע מה הזהות הפוליטית שלו, יש קהל הבוחרים שלו ותפקידו להביא לטיפול את בעיות הישוב.

מל פולישוק-בלוך: ככזאת באה אלי הגברת רונית ארנפרוינד והציגה בעיה, הקשורה לתוואי הרכבת העובר על-יד הישוב יבנה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת שתציגי את הדברים.

רונית ארנפרוינד-כהן: אעשה הצגה קצרה, כי יש אתי עוד אנשים, ביניהם נשיא הטכניון לשעבר ואנשים נוספים שיכולים לומר כמה דברים.

מל פולישוק-בלוך: האם ראש העירייה נמצא כאן?

רונית ארנפרוינד-כהן: נמצא כאן מהנדס העיר יבנה, מר דוד שטרית.

רונית ארנפרוינד-כהן: מבחינתנו עולים שני נושאים לדיון: התוואי וההתנהלות.

רונית ארנפרוינד-כהן: באשר לתוואי, ברור לי שיגידו שכאן זה לא ועדת תכנון.

רונית ארנפרוינד-כהן: אבל קודם כול צריך לדון בהתנהלות, שמלמדת על המשמעות הסופית של התוואי.

רונית ארנפרוינד-כהן: אמרו גם לפניי, אנחנו מברכים על רכבת הפרברים שתשפר את איכות חיינו.

רונית ארנפרוינד-כהן: אבל דווקא בשל כך שיש כאן פרויקט תשתיות לאומי שמתכוון להיטיב עם התושבים אנחנו מלינים על התוצאה, שנובעת מההתנהלות, וטוענים שהפרויקט ימרר את חיי התושבים.

רונית ארנפרוינד-כהן: תושבים שרצו לשפר את חייהם וקנו בית פרטי במיטב כספם עומדים לגור בשכונת רכבת.

רונית ארנפרוינד-כהן: אני מבקשת לחלק לכם מספר דפים על התוכנית האמורה.

רונית ארנפרוינד-כהן: זאת תמ"א 23, תוכנית מתאר למסילות ברזל.

רונית ארנפרוינד-כהן: כך היא נראתה עד חודש יולי השנה, כאשר הקמנו שערורייה.

רונית ארנפרוינד-כהן: זה כביש 4 ולצדו שכונות, וכאן תוואי הרכבת שאמור לעבור מצד מערב.

רונית ארנפרוינד-כהן: בשלב כלשהו, בשל מניעים כלשהם שטרם ירדתי לעומקם, אף אחד עוד לא הסביר את הסיבות האמיתיות, התוואי עבר לכאן, 60 מטר מהבתים, כמעט מעל הבתים.

רונית ארנפרוינד-כהן: ההסברים לשינוי מופרכים, הצלחנו להפריך אותם אחד-אחד.

רונית ארנפרוינד-כהן: ישבנו גם עם נציגי אגף התכנון ברכבת ולא קיבלנו שום מענה ראוי.

רונית ארנפרוינד-כהן: בתחילה נאמר לנו שהתוואי שוּנה בגלל קו מתח גבוה.

רונית ארנפרוינד-כהן: אין שום אישור של חברת החשמל או של איש מקצוע אחר שקו המתח מפריע.

רונית ארנפרוינד-כהן: הטיעון השני, שזה שטח צבאי.

רונית ארנפרוינד-כהן: תוכלו לראות בניירות שהעברנו לכם התכתבות ראשונה שלנו עם רב-אלוף דן חלוץ, שלא אמר שום דבר על העניין הזה, וגם ידוע לנו שהצבא ומשרד הביטחון לא נדרשו לעניין.

רונית ארנפרוינד-כהן: טיעון נוסף, שיש עניין כלשהו בתחנה מסוימת שנקראת מתנ"ח.

רונית ארנפרוינד-כהן: לצורך ענייננו יש לציין שיש שם בכלל חברה פרטית, חברת "ביילסול".

רונית ארנפרוינד-כהן: הרכבת חזרה וטענה לאורך כל הדרך שזאת היתה דרישה של עיריית יבנה.

רונית ארנפרוינד-כהן: אנחנו אומרים שעיריית יבנה חזרה מהדרישה הזאת.

רונית ארנפרוינד-כהן: הטיעון הרביעי, שזה יקר יותר, למרות שהיום יש לנו כבר עדות שהעלות דומה.

מל פולישוק-בלוך: יש בידי מכתב, על פיו העלות זהה.

מל פולישוק-בלוך: זה לא רלוונטי.

רונית ארנפרוינד-כהן: הטיעונים הללו לא נבדקו בצורה רצינית ואף משרד לא גיבה אותם, לא משרד הביטחון, לא חברת החשמל.

רונית ארנפרוינד-כהן: מר עמוס חורב יראה לכם את חוות-הדעת של המדען הראשי לשעבר של רפא"ל, מר אורן ארטל, שמפריך את הטענה הזאת.

רונית ארנפרוינד-כהן: לטיעונים העיקריים להעברת תוואי הרכבת ממערב למזרח ולהצמדתו לבתים אין שום מענה, ונכון להיום גם עיריית יבנה מתנגדת לתוואי הזה.

דוד פיק: אני נציג הוועדה המחוזית מרכז.

דוד פיק: אני מוביל את התוכנית הזאת כבר כמה שנים.

מל פולישוק-בלוך: לפני כן אולי ניתן לנציגי התושבים להציג את העניין.

אריה בר: אני מבקש להעיר הערה לפני נציג התושבים.

אריה בר: הנושא נמצא היום בתקופת הפקדה, בתקופת התנגדויות, וזה לגיטימי.

אריה בר: טוב שיבואו אנשים ויציגו את העמדות ההפוכות לרכבת, והוועדה תחליט.

יצחק רגב: אבל יש התנהלות לא תקינה.

יצחק רגב: זה בהפקדה כי אנחנו הקמנו קול זעקה.

אריה בר: אי אפשר לטעון שכל האחרים לא פועלים כשורה, התהליכים אצלם לא בסדר, רק אצלנו הכול ירוק.

אריה בר: לא כך זה עובד.

מל פולישוק-בלוך: מי זה "אצלנו"?

אריה בר: "אצלנו" זה מי שמדבר ומציג את הנתונים.

אריה בר: הנתונים האלה לגיטימיים.

אריה בר: תביאו אותם למקום בו הם צריכים להידון והם ייבדקו.

אריה בר: אם הרכבת או משרד התחבורה טועים, יתקנו.

אריה בר: זה לא המקום לדון אם יש קו חשמל תת-קרקעי או אין קו חשמל תת-קרקעי.

אילן ליבוביץ: אדוני המנכ"ל, אני לא מתכוון להיכנס לשאלת התוואי, אלא להתנהלות.

אילן ליבוביץ: כשעיריית יבנה יושבת עם רכבת ישראל, ויושבת חברה מסחרית, שיש לה אינטרס מסחרי, בדיונים בהם מקבלים החלטה היכן יעבור התוואי – לדעתי זאת התנהלות כושלת.

אילן ליבוביץ: כי מה לחברת "ביילסול", שיש לה זכויות מסחריות במרכז התחבורה מתנ"ח שנמצא ממזרח לכביש מספר 4, ולתוואי הרכבת?

אילן ליבוביץ: לא ראוי שהשיקולים של חברה מסחרית ייכנסו לדיונים.

מל פולישוק-בלוך: זאת השאלה העיקרית.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים על ההתנהלות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא קובעים כרגע את התוואי.

מל פולישוק-בלוך: לפני רגע סיימנו דיון סוער – סוער בגלל שר התחבורה, שאמר: גמרנו את כל ההליכים ואין על מה לדבר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו באים לפני שנגמרים כל ההליכים, כדי להגיד במפורש שאם יש כאן משהו שנראה על פניו לא תקין אנחנו רוצים שמבקר המדינה יבדוק את ההליכים, לפני סיומם.

אריה בר: מאה אחוז, שיבדוק.

רות אופיר: אני גרה בבית הראשון הסמוך לכביש אשדוד-יבנה.

רות אופיר: הייתי במרפסת כאשר ראיתי אנשים מסתובבים מעבר לדיונה ושאלתי מה קורה, ואז אמרו לי שכל הדיונה הזאת עומדת לרדת.

רות אופיר: אני עוררתי את השכונה המשטרתית והצבאית והאזרחית, ויש אצלנו קבוצות אוכלוסייה שונות.

רות אופיר: כאשר הגעתי למידע הראשון היה כבר מאוחר למדי.

רות אופיר: זה לא שמישהו דאג להגיד לתושבים שהולך לעבור שם קו רכבת.

מל פולישוק-בלוך: האם לא עבדת בעירייה במקרה?

רות אופיר: עבדתי בעירייה וניסיתי להיות עניינית ולארגן את התושבים להיאבק על זכויותיהם הלגיטימיות, ובתמורה פוטרתי מהעירייה.

רות אופיר: בוקר אחד, ב-22 באוגוסט, קראו לי ואמרו לי להגיע תוך 20 דקות למנהל משאבי אנוש.

רות אופיר: שאלתי מה עשיתי.

רות אופיר: אני אמנם גימלאית של המשטרה, אבל גם עובדת סוציאלית בעירייה, עובדת קהילתית בשכונת מצוקה, וכולם היו מרוצים מהתפקוד שלי.

רות אופיר: בבהלה ניגשתי למשרד ואז אמרו לי שב-1 בספטמבר כבר לא אמשיך בעבודה.

רות אופיר: כל הניסיונות אחר-כך להסביר שזה בשל קיצוץ תקנים לא נשמעים סבירים, מה גם שזה אירע באמצע אוגוסט, כאשר כולם בחופשה.

רות אופיר: אגב, לא היה לי למי לפנות כדי לעכב הליכים.

רות אופיר: זה הקטע האישי שלי.

מל פולישוק-בלוך: יש קשר בין הפיטורים שלך לבין העובדה שהעלית את הנושא?

רות אופיר: לא רק העליתי את הנושא ונאבקתי אלא גם הובלתי את התושבים.

מל פולישוק-בלוך: האם יתכן שבגלל זה לא אהבו אותך בעירייה?

רות אופיר: אין לי צל צלו של ספק שזה המחיר האישי ששילמתי, והייתי מוכנה לשלם את המחיר.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת ממך להפנות מכתב לנציב תלונות הציבור, שהוא מבקר המדינה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לשמוע את גופי התכנון.

דוד פיק: בשנתיים האחרונות אני אחראי על כל התשתיות שאינן כבישים בוועדה המחוזית מרכז במשרד הפנים, מגדרה ועד חדרה, למעט גוש דן.

דוד פיק: בין הפרויקטים שאני מוביל בשנתיים האחרונות נמצא הקו הזה.

דוד פיק: הועלו כאן הרבה טענות ואם תתנו לי 10 דקות אוכל להפריך אותן אחת לאחת.

דוד פיק: הועלה נושא התוואי בתוכנית מתאר ארצית.

דוד פיק: כאן תוכלו לראות את תוכנית המתאר המחוזית, שמגלמת בתוכה את תוכנית המתאר הארצית, ואת התוואי ממערב לכביש 4, אולם בפועל, כפי שאמרה הגברת, התוואי שתוכנן ואושר להפקדה עובר כקילומטר מזרחה לקו בתוכנית הארצית, והיא שאלה מדוע.

דוד פיק: התוכנית הזאת נמצאת בהליך חצי משפטי, אם לא משפטי מלא, של גוף חצי שיפוטי שנקרא ועדה מחוזית.

דוד פיק: בהליך התכנוני הגענו לשלב הפקדה והתנגדויות.

דוד פיק: ביום רביעי הבא, בעוד שבוע, ייערך דיון בהתנגדויות בפרויקט הזה.

דוד פיק: לדעתי לא תקין להביא אותו בשלב כל-כך רגיש לדיון פומבי.

מל פולישוק-בלוך: בדקנו את זה.

מל פולישוק-בלוך: אין מניעה משפטית.

טל יזהר: הרכבת כבר עובדת.

טל יזהר: אני לא יודע אם לפי החוקים ואם זה רשמי, אבל הרכבת החלה לעבוד עוד לפני סיום הליכי התכנון.

טל יזהר: החלו לעבוד במקום, שמו שלטים, נוסעות מכוניות על הדרך, כבשו דרך.

טל יזהר: התוכנית היא מראשון-לציון ועד אשדוד.

רונית ארנפרוינד-כהן: אם אין אישור וכבר החלו לעבוד אז יש כאן הפרת חוק.

דוד פיק: הליך ההתנגדויות יידון בעוד שבוע בדיון ארוך.

דוד פיק: היה פרסום בשטח, על-ידי שילוט, עוד לפני ההתנגדויות.

דוד פיק: היתה טענה על שילוט חסר ובעקבותיה קיבלו ארכה של יותר מחודש, כדי שכל מי שרוצה יוכל להגיש התנגדות.

מל פולישוק-בלוך: הבנתי שגם העירייה הגישה התנגדות.

דוד פיק: כל מי שרצה הגיש.

דוד פיק: באשר לטענה התכנונית, שהתוואי עובר קילומטר מזרחית לתוואי המופיע בתוכנית המתאר הארצית – בתיקון 9 לתמ"א 23 נקבע tolerance לאורך 7 קילומטרים מהתוואי.

דוד פיק: לפיכך אנחנו נמצאים ב-tolerance הזה.

רות אופיר: אבל זה מהותי.

דוד פיק: יש לי כאן תקציר של האירועים, ואוכל להעביר לכם אותו מאוחר יותר, שמפרט, החל משלב האישור לפי תיקון 37 לחוק, תסריט – מדרך וכדומה ועד כל הדיונים שלפני ההפקדה, לאחר ההפקדה ולפני ההתנגדויות.

דוד פיק: יש כאן תמצית של כל הדיונים.

דוד פיק: אני יכול להגיד בקצרה, שבמהלך הדיונים, לאחר החלטת ההפקדה, היתה הזזה של התוואי – אמנם לא מול יבנה, אלא מול ישובים כפריים – של כ-220 מטרים מערבה והצמדה לכביש 4, כדי להימנע ככל האפשר מפגיעות סביבתיות ונופיות.

דוד פיק: נעשה כאן מאמץ עצום של המערכת התכנונית.

דוד פיק: בקטע של יבנה, אני רוצה להראות לכם מפה של המיגון שיהיה לתושבים המתגוררים מול תוואי הרכבת.

רונית ארנפרוינד-כהן: תגיד באיזה מרחק זה מהבתים.

דוד פיק: תוכלו לראות שהמיגון לתושבים יהיה אף רב יותר מזה הקיים היום.

דוד פיק: הוא יהיה מורכב מחפיר, שבו הרכבת, ועוד סוללה שתשפר את המיגון האקוסטי הקיים שם היום.

מל פולישוק-בלוך: האם נכון שבנקודה מסוימת המרחק בין המסילה לבתים 14 מטרים?

דוד פיק: אני לא רוצה להיכנס למספרים מאחר והנושא יידון בעוד שבוע.

דוד פיק: לפני שנה, כחצי שנה לאחר החלטת ההפקדה בתוכנית הזאת, הוועדה המחוזית – עיריית יבנה – החליטה להפקיד תוכנית נוספת, שנקראת מתנ"ח יבנה המשודרג, תוכנית צמודה לתוכנית הזאת, הבנויה כולה על הקשר והזיקה למסילה הזאת ולתחנת הרכבת.

דוד פיק: הוחלט להפקיד אותה כחצי שנה לאחר החלטת ההפקדה בתוכנית הזאת.

דוד פיק: יש קשר וזיקה ברורה בין שתי התוכניות, שאחת באה לשרת את השנייה ולהיפך.

דוד פיק: כלומר, ללא תחנה אין טעם לקו.

מל פולישוק-בלוך: אבל התחנה יכולה להיות גם בצד המערבי של הכביש.

דוד פיק: ב-19 במאי 2004 היתה החלטת הפקדה של התוכנית הזאת בוועדה המחוזית, וחצי שנה לאחר מכן, ב-18 באוקטובר 2004, היתה החלטת הפקדה של תוכנית מתנ"ח יבנה המשודרג.

דוד פיק: שתי התוכניות נעשו כמובן בתיאום מלא עם עיריית יבנה, עם הרכבת ועם כל הגורמים הארציים לתשתית, ובכפוף לתסקיר שקבע כי התוואי המזרחי עדיף.

דוד פיק: הכול התנהל על-פי ההליכים הסטטוטוריים הקבועים בחוק.

מל פולישוק-בלוך: איך אתה מסביר שהעירייה מתנגדת עכשיו?

דוד פיק: תשאלי אותם.

דוד פיק: אני אומר שוב, יש linkage ברור בין תוכנית המתנ"ח לבין התוכנית לקו הרכבת שבא לחבר בין תל-אביב והדרום.

מל פולישוק-בלוך: האם בדקתם חלופה של מתנ"ח מערבית לכביש?

דוד פיק: לא דנו על חלופה כזאת.

דוד פיק: אנחנו עובדים על-פי חוק התכנון והבנייה, ועל-פי תיקון 37 יש מהלך ברור הקובע שייבדקו חלופות לפי פרקים א' ו-ב' בתסקיר.

דוד פיק: החלופות נבדקו.

רונית ארנפרוינד-כהן: לא נבדקו.

רות אופיר: שילמנו 3,800 דולר ליועץ חיצוני, שיבדוק את החלופות שהגישו ברכבת, בנוסף לכסף הרב שאנחנו משלמים לעורכי-הדין, ונאמר לנו שהחלופה המערבית לא נבדקה כלל.

רות אופיר: קודם ירו ואחר-כך סימנו את המטרה.

רות אופיר: מעולם לא נבדקה החלופה המערבית.

עמוס חורב: אני רוצה להתייחס לנוהל.

עמוס חורב: מדובר בתוואי שלא רק פוגע ביבנה, אלא פוגע במושבים צפונית ליבנה – נטעים ושורק.

עמוס חורב: התוואי הזה פוגע ב-160 דונם מטעים מניבים במושב שנוסד ב-1932.

עמוס חורב: זה אמנם לא יער טבעי, אבל לא ראיתי את התגובה שלכם לנושא הזה.

עמוס חורב: הנושא הוצג בפנינו לראשונה בתחילת שנת 2004, ולא הוצג כניתוח של שתי חלופות מבחינה הנדסית אלא כחלופה אחת.

עמוס חורב: אז התברר לנו שהתוואי שהופיע קודם בתב"ע ממערב לכביש הועבר לצד המזרחי.

עמוס חורב: הוא כלל בין היתר בניית תחנת רכבת בצד המזרחי.

עמוס חורב: אני מבין שבאותה עת גם דובר על תחנת רכבת ביבנה בצד המזרחי.

עמוס חורב: כלומר, ההיגיון של העברת התוואי ממערב למזרח נובע בחלקו מהקמת שתי תחנות רכבת.

עמוס חורב: אף אחד לא זקוק לתחנת רכבת בגן רווה, דרך אגב.

עמוס חורב: בניתוח שנערך כאשר נבחר התוואי המזרחי הועלו כמה טענות.

עמוס חורב: ראשית, שהרכבת לא יכולה להיות בתוואי המערבי בגלל קו מתח גבוה של 400 קילו-ואט שנמצא בקו המערבי במסדרון חשמל.

עמוס חורב: נאמר שבעתיד יופעלו רכבות חשמליות והשפעת קווי המתח הגבוה והשראתם עלולה ליצור בעיות תקשורת.

עמוס חורב: שנית, דיברו על מהירות הרכבת.

עמוס חורב: במקום אחד נאמר שהרכבת הזאת מתוכננת לנסוע במהירות 250 קילומטר לשעה.

עמוס חורב: אני לא מעלה דבר כזה בדעתי.

עמוס חורב: אנחנו במושב נטעים ובשורק הגבנו.

עמוס חורב: תחנת הרכבת בוטלה, כלומר סיבה אחת למעבר לצד המזרחי נפלה.

עמוס חורב: בדקתי את השפעת הקרינה האלקטרו-מגנטית של מתח גבוה על רכבות חשמליות.

עמוס חורב: הסתבר שהטענה הזאת לא מבוססת.

מל פולישוק-בלוך: אבל אין לך רקע, אתה לא מומחה ...

רונית ארנפרוינד-כהן: הוא "רק" הנשיא לשעבר של הטכניון.

עמוס חורב: אני מהנדס מכונות ולא מהנדס חשמל.

עמוס חורב: לצורך קבלת חוות-דעת פניתי לאיש, שלפי דעתי הוא המומחה הטוב ביותר בארץ לנושא.

עמוס חורב: הוא אמר שאפשר להקים את המסילה 20 מטר מעמודי החשמל של 400 קילו-ואט, כאשר פרוזדור החשמל נמצא בין 50-150 מטר מכביש 4.

עמוס חורב: פנינו לוועדות.

עמוס חורב: יש ועדה שתפקידה לשמור על קרקע חקלאית.

עמוס חורב: בדיון בוועדה העלינו גם את נושא החשמל, כאשר נציג הרכבת טען שרכבת אינה יכולה לחיות יחד עם עמודי חשמל של 400 קילו-ואט.

עמוס חורב: אני אומר שהיא יכולה לחיות יחד עם עמודי חשמל של 400 קילו-ואט.

עמוס חורב: מאחר וקיבלתי ייעוץ רק אחרי אותה ישיבה ביקשתי לערער על סיכום ישיבת הוועדה לשמירה על קרקע חקלאית.

עמוס חורב: דרך אגב, בסיכום הדיון בכלל לא התייחסו למה שאמרו נציגי המושב בנושאים הנדונים.

עמוס חורב: אז הודיעו לנו שהוועדה סיכמה עבודתה ולא עומדת לשנות את דעתה.

עמוס חורב: Don't confuse me with facts, my mind is made-up.

מל פולישוק-בלוך: כך אמר גם שר התחבורה.

מל פולישוק-בלוך: הוא רק אמר את זה בסגנון אחר, שמאוד לא מקובל עלי.

עמוס חורב: בזה גמרנו את העניין.

עמוס חורב: לאור ההחלטה הזאת נכנסנו לתהליך כתיבת התנגדויות.

עמוס חורב: האלטרנטיבה המערבית טובה יותר מבחינה הנדסית מאשר האלטרנטיבה המזרחית.

עמוס חורב: העלות של שתי האלטרנטיבות זהה, לפחות על-פי דברי מנכ"ל הרכבת אתו שוחחתי על הנושא.

עמוס חורב: אינני מבין למה לא מעבירים את התוואי מהצד המזרחי לצד המערבי.

עמוס חורב: אני לא מבין למה "הירוקים" לא נלחמו את מלחמתנו.

עמוס חורב: אם זה היה יער טבעי או בית קברות כולם היו מזדעקים והתוואי היה עובר לצד המערבי.

מל פולישוק-בלוך: גם ל"ירוקים" אין כוח.

מל פולישוק-בלוך: אדוני מהנדס העיר, מדוע ראש העירייה לא הגיע?

דוד שטרית: יש לו התחייבות קודמת והוא מתנצל שלא יכול היה לבטל אותה.

דוד שטרית: אני רוצה להזכיר את התהליכים.

דוד שטרית: תסריט הדרך לתוואי הרכבת, המופיע בתמ"א 23 בצד המערבי, הוגש לוועדה המחוזית ואושר בשנת 1998 בצד המזרחי.

דוד שטרית: נאמר כאן שלכאורה יש איזה אינטרס של גוף כלכלי או פרטי כזה או אחר ולכן כך נקבע תוואי הרכבת.

דוד שטרית: זה לא נכון עובדתית, כי התוואי נקבע כבר ב-1998, במסגרת תסריט הדרך.

דוד שטרית: התוכנית של שדרוג המתנ"ח נעשתה רק לאחרונה, למטרות אחרות, של יצירת מקומות בילוי לנוער, שחסרים היום ביבנה.

רונית ארנפרוינד-כהן: אתה בעד או נגד?

רונית ארנפרוינד-כהן: אני כבר מתחילה להתבלבל.

דוד שטרית: יבנה אכן הגישה התנגדות מפורטת לתוכנית הזאת.

דוד שטרית: נציג את העמדה שלנו בוועדת ההתנגדויות שתתכנס ב-9 בנובמבר, כפי שנאמר כאן.

דוד שטרית: שאלו מדוע עיריית יבנה לא התנגדה לתוכנית.

דוד שטרית: בשנת 1998, כאשר אושר תסריט הדרך, הוטעינו לחשוב שהתוואי המזרחי הוא התוואי היחיד הקיים.

דוד שטרית: היינו בטוחים שנבדקו החלופות.

דוד שטרית: אני מכיר את אזור יבנה זמן רב, אני מכהן 26 שנים בתפקיד.

דוד שטרית: כל מה שהתכוונו לעשות בצד מערב נדחה מטעמי ביטחון.

דוד שטרית: קבעו שכביש מספר 4 הוא גבול בטיחותי, בגלל משרד הביטחון, לא בגלל הצבא.

דוד שטרית: אני יודע שהצבא רצה את הרכבת בסמוך אליו.

דוד שטרית: מאחר וכך נעשה, אנחנו כוועדה מקומית – אני כמהנדס העיר ליוויתי את הפרויקט – ניסינו למזער נזקים ככל הניתן במסגרת התוואי בצד המזרחי.

דוד שטרית: לכן נקבע אותו חפיר של 10 מטר בממוצע – יש מקומות שיותר ויש מקומות שפחות – ונתקבלו החלטות תכנוניות נוספות.

דוד שטרית: אם אכן נקבע שהמסילה במזרח רק טבעי והגיוני לעשות את תחנת הרכבת במזרח.

דוד שטרית: במסגרת תוכנית-האב מתוכננים שני מרכזי תחבורה, אחד בצד המזרחי, בצד הרכבת המזרחית הקיימת היום, ואחד בצד המערבי, היכן שהיום ממוקמת תחנת אוטובוסים של "אגד".

מל פולישוק-בלוך: תחנת אוטובוסים אפשר להעביר בקלות רבה למדי.

דוד שטרית: אם המסילה אכן במזרח רק טבעי שהתחנה תהיה באותו מקום ולכן נעשה תיאום בין שתי התוכניות.

דוד שטרית: תוכנית המתנ"ח מתייחסת לשדרוג המתנ"ח למטרות נופש ובילוי והיא יכולה בפירוש לעמוד בפני עצמה.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר לפתח את זה בצד המערבי?

דוד שטרית: אין לה שום קשר לרכבת ואפשר להקים אותה גם אם התוואי יהיה ממערב, אין מניעה.

דוד שטרית: הגשנו התנגדות.

דוד שטרית: אין טעם להיכנס כעת לפרטים.

דוד שטרית: חלק מהם נאמרו כאן על-ידי גברת רונית ארנפרוינד-כהן.

דוד שטרית: דרך אגב, הנושא נדון גם בוועדה המקומית לתכנון ובנייה בשנת 2004 ואז הוצג התוואי המזרחי.

דוד שטרית: חברת המועצה גברת רונית ארנפרוינד-כהן היתה נוכחת באותו דיון והחלופה המערבית לא עלתה אז.

דוד שטרית: היא יזמה התנגדויות כנראה בהליך ההפקדה ולא בשלבים המוקדמים.

דוד שטרית: זאת עמדת העירייה.

דוד שטרית: ככל שהחלופה המערבית קיימת ואפשרית העירייה מעדיפה את התוואי המערבי.

דוד שטרית: התחנה יכולה לקום בשתי החלופות, אין בזה בעיה.

מל פולישוק-בלוך: אתה אומר למעשה שהיתה כאן הטעיה של העירייה, בעובדות שהוצגו לה, כאילו אפשרי רק תוואי מסוים.

מל פולישוק-בלוך: דבר שני, גם אתה וגם קודמיך בעצם ביטלתם את הנימוקים העיקריים לשמם עושים את זה בתוואי המזרחי.

מל פולישוק-בלוך: ודבר שלישי, שלא התייחסת אליו ואני אתייחס, יש לי כאן פרוטוקול של ישיבה שנתקיימה ב-2003 בנושא הרכבת ושדרוג מחלף יבנה.

מל פולישוק-בלוך: באותה ישיבה נכחו נציגי הרכבת, נציגי העירייה ונציגי החברה הפרטית עליה אנחנו מדברים.

מל פולישוק-בלוך: לא כל-כך ברור לי למה הם נכחו בישיבה ואילו אנשי מע"צ למשל, שגם הם צריכים להיות בעסק, לא היו שם.

מל פולישוק-בלוך: למה חברה פרטית צריכה להיות בכלל בדיונים בנושא תוואי?

דוד שטרית: לכל הישיבות הוזמנו כל הנציגים – רכבת ישראל, מע"צ, משרד התחבורה.

מל פולישוק-בלוך: אבל למה חברה פרטית צריכה להיות מוזמנת?

דוד שטרית: אם התוואי אכן במזרח והתחנה צריכה להיות משולבת בתוך המתנ"ח - - -

מל פולישוק-בלוך: אבל אז עוד לא הוחלט.

דוד שטרית: כבר ב-1998 הוחלט שהתוואי במזרח.

דוד פיק: אני מבקש לתקן דבר מה שאמר מר דוד שטרית.

דוד פיק: אמרת דבר לא נכון, שהוא מהותי מאוד.

דוד פיק: בהליך התכנון, על-פי תיקון 37, התוואי לא נקבע כאשר יש תסריט דרך.

דוד פיק: זה רק הספתח, ההתחלה של ההליך התכנוני, כאשר בתסקיר נבדקות החלופות.

דוד פיק: רק כאשר מגישים תוכנית, כמה שנים לאחר מכן, מתקבלת החלטה.

דוד פיק: אחרי התסקיר עוצבה החלופה המזרחית.

דוד פיק: שלא יתקבל רושם שזה נקבע אפריורי.

מל פולישוק-בלוך: מתי זה היה?

דוד פיק: ההחלטה על החלופה המזרחית נתקבלה ב-2004, כלומר 8 שנים לאחר מכן.

דוד שטרית: בתמ"א 23 יש קו סכימטי בעובי של עיפרון, ובקנה מידה כזה עובי עיפרון יכול להיות רוחב של אוטוסטרדה.

דוד שטרית: תסריט דרך הוא כמעט ברמה של תב"ע.

דוד שטרית: מופיע שם תוואי הרכבת בצד המזרחי.

דוד שטרית: הוחלט גם לעשות תסקיר השפעה על הסביבה כדי לבדוק חלופות.

דוד שטרית: באותה מידה אפשר היה לעשות תסריט דרך במערב,על-פי ההנחיה המקורית של תמ"א 23, ולבדוק אותו.

דוד פיק: יש כאן אי-הבנה של ההליכים התכנוניים.

דוד פיק: ההליך התכנוני, שנקרא תיקון 37, קובע שתוכנית לדרך או למסילה עוברת קודם כול פרוצדורה עקרונית, של אישור תסריט דרך מנקודה א' לנקודה ב'.

דוד פיק: אבל הבדיקה המעמיקה נעשית בתוך תסקיר והתוכנית לא מושלמת לפני שמאושר תסקיר.

דוד פיק: רק עם התסקיר היא מופקדת ומובאת לדיון.

דוד פיק: ב-2004 היה דיון הפקדה והתוכנית הופקדה.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן גם התייחסות לתסקיר ולמשרד לאיכות הסביבה.

מל פולישוק-בלוך: יש לי מכתב מהמשרד לאיכות הסביבה, שמתנגד לתוואי החדש.

מל פולישוק-בלוך: כדאי לציין גם את זה.

דוד פיק: שיגישו התנגדות.

דוד פיק: ועוד דבר אחד, בשום מקום בארץ לא קרה, כאשר הביאו לרשות מקומית רכבת, שהיא רצתה אותו מצדו השני של הכביש כדי להרחיק אותו ממנה.

דוד פיק: אין לזה תקדים.

אריה בר: אני רוצה להציג את מדיניות משרד התחבורה לגבי מיקום תחנות רכבת בערים.

אריה בר: מדיניות משרד התחבורה ברורה וחד-משמעית, גם לאור העבר – אנחנו שואפים שתחנות רכבת יהיו מלוות באוטובוסים, רכבות קלות ומוניות.

אריה בר: המטרה, שהנוסע יוכל להגיע ברכבת הכבדה לנקודה אחת, לנסוע ממנה עם אוטובוס או מונית או רכבת קלה – רכבת קלה בתל-אביב, ירושלים או חיפה – ולא להזדקק לרכב פרטי.

אריה בר: כתוצאה מכך יש היום מגמה להחדיר את הרכבת דווקא אל תוך הערים.

אריה בר: בבאר-שבע למשל תחנת הרכבת היתה בקצה באר-שבע.

אריה בר: היא הפריעה אמנם רק לתושבים הסמוכים, בשכונה ד' מזרח, ואלה לא תושבים שמסוגלים להתגונן, והגיעה אל צפון באר-שבע.

אריה בר: כמות הנוסעים ברכבת לא היתה משמעותית ולכן הרכבת בוטלה לגמרי, במשך תקופה ארוכה לא היתה רכבת לבאר-שבע.

אריה בר: כאשר שדרגו את המסילה וטיפלו בחידוש הרכבת העבירו את תחנת הרכבת אל מרכז העיר, בסמוך לתחנה המרכזית.

מל פולישוק-בלוך: אז גם ביבנה תעבירו את תחנת הרכבת למרכז העיר.

אריה בר: תמיד כששואלים היכן לשים את הרכבת התשובה היא: אצל השכן.

אריה בר: אפשר לשאול אחרת, למה לא להעביר את התוואי 3 קילומטרים מהכביש, ממערב לו?

אריה בר: הרכבת בתל-אביב למשל עוברת על-יד בתי המגורים הכי יקרים בעיר.

טל יזהר: כאן יש אלטרנטיבה שלא נבחנה.

טל יזהר: ישבנו עם נציגי הרכבת, שאמרו לנו שהם לא בחנו את האופציה המערבית, אלא קיבלו הנחיה וביצעו אותה.

אריה בר: אני רוצה להציג את המדיניות שלנו.

אריה בר: אין ספק שגם רכבות וגם כבישים אכן מפריעים לאוכלוסייה שנמצאת בסמיכות, זה טבעי וברור.

רות אופיר: אם אין ברירה.

אריה בר: לא כאן המקום לדון האם יש ברירה או אין ברירה.

אריה בר: המקום לדיון הזה הוא ועדת התכנון.

אריה בר: תביאו את אנשי המקצוע, תעשו כרצונכם.

אריה בר: תוכלו להציג עמדתכם בוועדת ההתנגדויות והוועדה תקבל החלטתה.

יצחק רגב: אבל הוועדה מסתירה דברים.

אריה בר: זכותו של מבקר המדינה לבדוק תהליכים והוא לא צריך לשאול אותי בכלל אם לעשות כן.

אריה בר: שיבדוק את התהליכים וימליץ המלצותיו.

אריה בר: הרי לא צריך את אישורנו כדי לבדוק.

אריה בר: לדעתי הוא צריך לבדוק.

אריה בר: מאה אחוז, אם נעשתה טעות אנחנו צריכים ללמוד ממנה ולתקן.

עופר לינצ'בסקי: לתשומת לבכם, התוכנית הזאת מתגלגלת משנת 1996, כבר כ-10 שנים.

מל פולישוק-בלוך: זה כלום.

מל פולישוק-בלוך: על-יד הבית שלי מתכננים כביש כבר 20 שנים, ואני שמחה שעדיין מתכננים אותו.

עופר לינצ'בסקי: סליחה על הציניות, אבל 2-3 דיונים כאלה יבהירו בדיוק למה אנחנו חושבים שהמקום לדון בדברים האלה זה ועדות התכנון, ואגב, זה בדיוק הזמן להגיש התנגדויות.

מל פולישוק-בלוך: הגישו.

יצחק רגב: הגישו במקרה, כי הסתירו מאתנו וכמעט איחרנו את המועד.

יצחק רגב: כמו שהשרטוט הזה לא אמיתי.

אריה בר: איך יתכן שהסתירו מידע אם הגשתם בזמן את ההתנגדויות?

יצחק רגב: הגשנו אותן בהארכת זמן שניתנה לנו ולא במועד הנתון להגשת התנגדויות.

אריה בר: עובדה שהגשתם התנגדות.

אריה בר: אי אפשר להאשים כך, כאילו הסתירו מהם דבר מה.

עופר לינצ'בסקי: הרשיתי לעצמי לעשות בדיקה אובייקטיבית, בדיקה שלי – ואל תגידו שזאת בדיקה מטעם, היא אכן מטעם, זאת בדיקה שלי, אני בודק את עצמי, וגם חוות-הדעת הזאת היא מטעם, כך זה עובד – ובדקתי כמה פרמטרים.

עופר לינצ'בסקי: מצאתי שהחיבור למרכז התחבורה הוא לא רק חיבור טבעי אלא קריטי.

עופר לינצ'בסקי: אם לא ניתן שירות בתחבורה הציבורית מדלת לדלת, בדיוק כפי שאמר מנכ"ל משרד התחבורה, לא עשינו כלום, אף אחד לא יגיע לתחנה.

עופר לינצ'בסקי: יש לי יומרה לעשות, כאשר ייפתח קו הרכבת ליבנה, כירטוס משותף עם "אגד" לתחבורה פנימית ביבנה, ואחרי זה עם מהלך הקו לירושלים.

עופר לינצ'בסקי: כך אנחנו עושים כעת עם "דן" בכל קווי הרכבת, במימון משרד האוצר ומשרד התחבורה.

עופר לינצ'בסקי: ברור שאם זה לא יהיה נגיש לציבור, אם זה לא יהיה באותו מקום חבל על הזמן.

מל פולישוק-בלוך: נכון מאוד, אבל לא רלוונטי למקרה הזה.

עופר לינצ'בסקי: מדוע זה לא רלוונטי למקרה הזה?

עופר לינצ'בסקי: כי את יכולה להגיד: תעביר גם את התחנה המרכזית.

יצחק רגב: אין תחנה מרכזית.

יצחק רגב: יש שם בסך הכול שני רציפים.

עופר לינצ'בסקי: התוואי הזה מתואם עם עיריית יבנה.

עופר לינצ'בסקי: צריך לומר בגלוי, לא חשוב אם הם צודקים או לא, שהם שינו עמדתם לאחרונה אחרי שבמשך שנים זה היה מתואם.

מל פולישוק-בלוך: למה?

עופר לינצ'בסקי: תשאלי אותם למה.

מל פולישוק-בלוך: ראש העירייה לא הגיע.

מל פולישוק-בלוך: אני לא יכולה לשאול אותו.

עופר לינצ'בסקי: שיישאר כך, תלוי באוויר.

עופר לינצ'בסקי: הכי טוב.

עופר לינצ'בסקי: תשאלי אותו.

עופר לינצ'בסקי: בעניין הזה הרשיתי לעצמי לעשות בדיקה.

עופר לינצ'בסקי: ביקשתי מאנשי התכנון שלי לבדוק בכל זאת, מתוך רגישות.

עופר לינצ'בסקי: חשוב לי להדגיש את הדאגה שלנו גם לאיכות החיים של הציבור וגם לאיכות הסביבה.

מל פולישוק-בלוך: קצת ציני מה שאתה אומר עכשיו.

עופר לינצ'בסקי: זה לא ציני בכלל.

מל פולישוק-בלוך: ממש ציני.

מל פולישוק-בלוך: אם אתה דואג לציבור אתה צריך לדאוג שהמסילה לא תהיה 50-70 מטרים מהבית שלו, כאשר החלופה לא כל-כך מסובכת מבחינת האוטובוסים.

מל פולישוק-בלוך: באוניברסיטת תל-אביב יש תחנה שמשתמשים בה אלפי אנשים, אם לא עשרות אלפים.

מל פולישוק-בלוך: יש שם מנהרת רכבת שחותכת את הכביש ואנשים חוצים את הכביש ועוברים לאוניברסיטה מדי יום.

מל פולישוק-בלוך: אפשר למצוא פתרון, אפשר שאוטובוס יעשה loop קצת גדול יותר.

מל פולישוק-בלוך: כשרוצים – אפשר.

מל פולישוק-בלוך: מעבר לכל הנימוקים שנתתם לרצון שלכם שזה יהיה במזרח יש כאן בעיה נוספת.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לקרוא מכתב ששלחו "אומץ" – אזרחים למען מינהל תקין וצדק חברתי.

מל פולישוק-בלוך: נפגשתי עם כותב המכתב, שלדעתי לא נמצא כאן כעת.

עופר לינצ'בסקי: הוא הגיש התנגדות?

מל פולישוק-בלוך: הוא מדבר על כך שההחלטה להניח את פסי הרכבת בצדו המזרחי של הכביש יתכן ונובעת משיקולים זרים וכי אזרחים ביבנה ייפגעו.

מל פולישוק-בלוך: לא רק ביבנה, שמענו גם עדויות אחרות.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן מצב לא תקין, שגורמים פרטיים מעורבים בהחלטות.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן עניין שבגללו, ולדעתי רק בגללו, שר התחבורה העדיף לא להיות בחדר הזה, וכולכם יודעים על מה אני מדברת.

אריה בר: תשלחי את זה למשטרה.

מל פולישוק-בלוך: זה שהעירייה מצאה לנכון להגיש התנגדות, טוב שכך עשתה, כי הבינה שהיא הולכת לפגוע באזרחים שלה, וזה בסדר גמור.

מל פולישוק-בלוך: אתם צריכים לקבל החלטות נקיות מכל ניגודי עניינים.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מדברת עליך.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת שאתם צריכים לבדוק את כל החלופות בצורה הכי נקייה.

מל פולישוק-בלוך: זה אותו משפט בדיוק שאמרתי בישיבה הקודמת.

דוד פיק: הסיכום הזה מאוד חד-צדדי.

מל פולישוק-בלוך: ממש לא.

עופר לינצ'בסקי: למה זה "רץ" 8 שנים בתיאום עם כולם?

מל פולישוק-בלוך: שמעתי את האנשים האחרים, ראיתי את התוכניות, קראתי את כל המסמכים.

מל פולישוק-בלוך: הכנתי שיעורי בית.

דוד פיק: העברתי לך מסמך הנוגע לנוכחות של מר דוד שטרית בוועדת ההיגוי.

דוד פיק: האם קראת אותו?

רונית ארנפרוינד-כהן: אבל הוא חזר בו.

דוד פיק: למה הוא חזר בו?

רות אופיר: אנחנו דואגים לבית שלנו.

דוד פיק: מי שמחליט על התוואי זה לא הרכבת אלא הוועדה המחוזית.

מל פולישוק-בלוך: נכון, לכן אני מדברת אליך.

דוד פיק: את אומרת שאנחנו נגועים בניגוד עניינים?

דוד שטרית: לא צריך לקרוא את המסמך של מר דוד פיק על הנוכחות שלי בוועדת ההיגוי.

דוד שטרית: אני נמצא כאן ומעיד בשם עצמי.

דוד שטרית: אכן נכחתי בישיבות הוועדה.

דוד שטרית: אמרנו שמאחר והוחלט על התוואי בוועדה המחוזית ב-1998 במסגרת תסריט הדרך, ויש פרוטוקול שהוועדה המחוזית אישרה את התוואי בצד המזרחי, ועל סמך אותו תסריט קידמו את התכנון המפורט, אנחנו כוועדה מקומית, שצריכה לדאוג לאינטרסים של התושבים, מאחר וראינו את זה כעובדה מוגמרת רצינו למזער נזקים.

דוד שטרית: היום בדיעבד כשנודע לנו שהחלופה המערבית לא נבדקה אנחנו מגישים ערעור.

אריה בר: אז תעלו את זה בוועדה המחוזית.

אריה בר: זה לגיטימי.

יצחק רגב: זה מינהל לא תקין.

דוד שטרית: נפרט את הטיעונים שלנו בוועדה המחוזית.

דוד שטרית: נאמר כאן שהוועדה המקומית ישבה עם גורם חיצוני.

דוד שטרית: אני חושב שפשוט עושים עוול ומוציאים לשון הרע.

דוד שטרית: אותו גורם נכנס לתמונה במקרה.

דוד שטרית: ב-1998 הוחלט על התוואי המזרחי ואילו הדיון בתוכנית שדרוג המתנ"ח בתוואי המזרחי החל רק ב-2003.

מל פולישוק-בלוך: אני מקווה מאוד שזה מקרי, הלוואי וזה מקרי, הלוואי ואין לזה קשר.

דוד שטרית: נערכו יותר מ-3 ישיבות.

דוד שטרית: כאשר הוחלט שהתחנה תהיה שם, תחנה משולבת, היה צורך לתאם בין שני הגורמים.

דוד שטרית: מה יותר נכון תפעולית והנדסית?

מל פולישוק-בלוך: יש כאן מערכת שיקולים.

מל פולישוק-בלוך: כל צד העלה כל מיני נימוקים.

מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה להיכנס לזה, למרות שצריך להציף את הדברים כדי להבין על מה מדובר ולכן נכנסנו גם לתוכן.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים כרגע על התנהלות המערכת.

מל פולישוק-בלוך: אני מקבלת את דברי מנכ"ל משרד התחבורה, שאמר שאם מבקר המדינה ימצא מקום לבדוק את זה – יבדוק את זה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים כרגע על ההתנהלות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מבקשים ממבקר המדינה לבדוק את ההתנהלות.

מל פולישוק-בלוך: אם ימצא לנכון שיש מקום לבדוק אותה, יבדוק.

מל פולישוק-בלוך: עלו כאן שאלות רבות, סימני שאלה על השינויים בהחלטה.

מל פולישוק-בלוך: כל אחד הציג את זה מזווית הראייה שלו ולא אחזור על כל הדברים.

מל פולישוק-בלוך: שינוי התוכניות מעלה סימני שאלה ולא ברור מה היו השיקולים לכך.

דוד פיק: זה לא שינה כלום.

מל פולישוק-בלוך: כך אתה אומר, אחרים אומרים אחרת.

מל פולישוק-בלוך: גם אם לא שינו את ההחלטה, על אחת כמה וכמה, אנחנו שואלים האם בדקו את כל החלופות בצורה מקצועית ורצינית, וגם על כך ייתן המבקר דעתו.

מל פולישוק-בלוך: אם אכן בדקו את כל החלופות, עשו את כל העבודה המקצועית וכך החליטו לא אערער על ההחלטה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מבקשים שהמבקר יבדוק את זה.

עמוס חורב: אני מבקש שתיבדק גם השפעת התוואי על שני המושבים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא מדברים רק על יבנה, אלא על כל התוואי הזה, שפוגע בתושבים שפנו אלינו.

רונית ארנפרוינד-כהן: אני רוצה להוסיף שני דברים, מכיוון שזה עובר למבקר המדינה.

רונית ארנפרוינד-כהן: מר לינצ'בסקי, מכיוון שאתה מנכ"ל חדש אולי לא עדכנו אותך עד הסוף.

רונית ארנפרוינד-כהן: יש בידי מסמך שמן הראוי שתשמע עליו ושהוועדה תשמע.

רונית ארנפרוינד-כהן: מבקר המדינה יקבל את כל החומר.

רונית ארנפרוינד-כהן: לעניות דעתי בנסיבות האלה לוועדת ההתנגדויות אסור להתכנס ולדון עד שלא יובהר הכול.

רונית ארנפרוינד-כהן: אני חוששת שעומדת להיות פארסה, אבל מכיוון שאין לנו סמכות לעצור - - -

דוד פיק: תוכלו להגיש עתירה מנהלית בבית-המשפט.

אריה בר: שמענו שלזה יש נגיעה ולהוא יש נגיעה ולזה יש שיקול ולהוא יש שיקול.

אריה בר: האם מותר להגיד דבר כזה בפרהסיה לעובדי ציבור?

רונית ארנפרוינד-כהן: אני מחזיקה בידי מסמך, שנשלח באוגוסט השנה על-ידי סמנכ"ל הרכבת, האומר: "קביעתה של החלופה המזרחית כחלופה נבחרת נובעת בעיקר מתכנון תחנת רכבת יבנה", כאשר היה מוסכם חד-משמעית עם נציגי יבנה על עדיפות התחנה.

רונית ארנפרוינד-כהן: הוא שלח סימוכין ואת תאריכי הישיבות.

עופר לינצ'בסקי: למה זה לא בסדר, אם זה בתיאום עם העירייה?

רונית ארנפרוינד-כהן: גם אתם ברכבת מעלתם בתפקידכם, כי ב-23 בינואר 2003, בחסות עיריית יבנה, התקיימה ישיבה, כאשר עוד לא היה ברור היכן תוקם התחנה.

רונית ארנפרוינד-כהן: הרכבת מינתה אדריכל בשם אילן שיבדוק את החלופות ויקבע האם התחנה רלוונטית או לא רלוונטית.

רונית ארנפרוינד-כהן: גם מתכנן המסילה אמר שתכנון המסילה מותנה בתכנון המחלף ונאמר שרק אז תתוכנן התחנה.

רונית ארנפרוינד-כהן: החלופה היתה אמורה להיות מוצגת חודשיים לאחר מכן.

רונית ארנפרוינד-כהן: בפרוטוקול של הישיבה שנערכה חודשיים לאחר מכן הרכבת לא הציגה שום חלופה, אותו אדריכל שהיה אמור לבדוק נעלם פתאום בישיבה הזאת ומישהו אחר הגיע במקומו, ואז "ביילסול", חברה פרטית, הציגה את החלופה.

רונית ארנפרוינד-כהן: לא עשיתם עבודתכם נאמנה ובניקיון-כפיים.

עופר לינצ'בסקי: מה היתה עמדת העירייה באותה עת?

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אנשי משרד מבקר המדינה שמעו את הדברים.

צבי ורטיקובסקי: מאחר ואתם מבקשים שמשרד מבקר המדינה יבדוק, לפני שאביא המלצתי בפני מבקר המדינה אני מבקש לקבל את החומר.

צבי ורטיקובסקי: אנחנו נלמד אותו, וכפועל יוצא מהלמידה נמליץ או לא נמליץ בפני מבקר המדינה האם לבדוק את הנושא.

מל פולישוק-בלוך: אני נותנת לך את כל החומר המצוי בידי.

רונית ארנפרוינד-כהן: מכיוון שמבקר המדינה וכבוד יושבת-ראש הוועדה דיברו על עצירת תהליכים לפני שהם קורים ולא בדיעבד, ומכיוון שהרכבת כבר מתחילה לעבוד, נשמח שהדבר הזה ייבדק בהקדם.

מל פולישוק-בלוך: מבקר המדינה עובד מהר.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה נעולה.