ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 270, 2005-10-31 09:30

קולט אביטל: בוקר טוב.

קולט אביטל: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה הראשונה של המושב הזה, של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

קולט אביטל: יש עוד אנשים בדרך, אבל החלטנו שאי אפשר לאחר, ומבחינתי – אני רוצה להגיד שני דברים לפני פתיחת הנושא שלשמו התכנסנו.

קולט אביטל: קודם כל, אתמול התקיימה הפגנת ענק של קהילת יוצאי אתיופיה בנושא העלאת הפלאש-מורה.

קולט אביטל: אנחנו יודעים שהייתה החלטה של הממשלה.

קולט אביטל: היו פה דיונים רבים בתוך הוועדה הזאת, ואנחנו, כמובן, רוצים בשם הוועדה להביע הזדהות עם מטרות המאבק.

קולט אביטל: מאותו הרגע שהתקבלה החלטה על ידי הממשלה היא גם צריכה להתבצע, ואנחנו נמשיך לא רק לקיים דיונים על זה, אלא נבדוק מול הממשלה מדוע החלטות אינן מיושמות.

קולט אביטל: דבר שני, אני מבקשת לקדם פה בברכה מישהי חדשה – היועצת לענייני אתיופים של סגנית השרה, אסמרה, ברוכה הבאה, ואני מקווה שתתרמי לדיונים שלנו.

קולט אביטל: ועכשיו לנושא שלשמו התכנסנו.

קולט אביטל: בתחילת חודש ספטמבר קיבלתי מהאגודה לזכויות האזרח מסמך שהופנה גם לראש הממשלה בקשר לתנאי העסקתם של רבנים אתיופים.

קולט אביטל: זה אמנם היה ערב החגים ולא יכולנו לעשות הרבה אז, ואני מניחה שכתוצאה מכתיבת המסמך הזה זה גם הגיע לעיתונות, והעיתון מעריב ייחד לזה כתבה.

קריאה: גם הארץ.

קולט אביטל: מכל מקום, אנחנו קיבלנו את החומר גם דרך העיתון.

קולט אביטל: ההחלטה על קיום הדיון בנושא הזה בעצם התקבלה עוד לפני שהנושא התפרסם בעיתונות, אלא שבגלל תקופת החגים ובגלל שהכנסת הייתה סגורה כמעט כל חודש אוקטובר, לא יכולנו לעסוק בזה.

קולט אביטל: זה הנושא הראשון שאנחנו דנים בו, כי אנחנו בעצם לא רואים שום סיבה מתקבלת על הדעת – וגם לא קיבלנו שום הסברים מהממשלה, כיצד קורה שרבנים אתיופים - וקייסים, אבל בעיקר רבנים – שקיבלו הסמכה – אני מבינה שמדובר ב-13 רבנים כאלה?

קריאות: יותר, יותר.

קריאות: עשרים.

קולט אביטל: עשרים.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: מקבלים שכר שהוא קודם כל נמוך מזה שמתקבל על ידי אחרים, ונושא שני – אנחנו גם לא יכולים להבין, ואני מבינה שאף אחד עוד לא קיבל שום הסבר סביר, כיצד קורה שלמרות שממשרד ראש הממשלה שאחראי עכשיו, או מהאוצר שאחראי על העברת הכספים נשלח כסף, סכום כסף מסוים, שאמור לכסות גם זכויות סוציאליות, ובסופו של דבר בצד השני, כשהכסף הזה מתקבל, הוא מתקבל בערכים הרבה יותר נמוכים.

קולט אביטל: אף אחד בעצם לא הסביר לאן נעלם הכסף בדרך.

קולט אביטל: אז יש פה שני עיוותים.

קולט אביטל: עיוות אחד, או אפליה אחת – תנאי העסקה.

קולט אביטל: אני מבינה שמדובר ברבנים שקיבלו הסמכה לפני עשר שנים, אני מבינה שמדובר על כך שכשקיבלו את ההסמכה הם קיבלו מכתבים ממשרד הדתות לגבי תנאי ההעסקה, אני מבינה שהוקצה לכך תקציב נפרד, אני לא רואה סיבה שבעולם שרבנים מוסמכים, שקיבלו הסמכה, מוכרים על ידי הרבנות, יקבלו פחות שכר.

קולט אביטל: אני רואה בכך – לפחות על פני הדברים – אפליה שאין לה שום הצדקה בשום מקרה, והייתי רוצה להבין מדוע זה קורה.

קולט אביטל: דבר שני – אני לא יכולה להבין מה קורה עם הכסף, כשהוא עובר בדרך.

קולט אביטל: מי מקבל אחוזים בדרך ומדוע, בעצם, אם כבר יש עיוות, ואם כבר ממילא מקבלים פחות, למה לא נותנים להם את הכל?

קולט אביטל: למה לוקחים חלק מהכסף בדרך?

קולט אביטל: הייתי מבקשת לשמוע, קודם כל, דברים מפי אחד הרבנים שנמצא אתנו כאן.

קולט אביטל: הרב אברהם שי, בבקשה, אם תוכל להציג לנו את הנושא.

אברהם שי: בוקר טוב לכולם.

אברהם שי: היום יום שני בשבוע.

אברהם שי: עם כל הדברים המרים נפתח בדברים טובים – נקוה שבעזרת ה' יהיה טוב.

אברהם שי: אני מדבר בשם הרבנים ובשם הקייסים, המנהיגים הרוחניים של העדה.

אברהם שי: למעשה, עצם העובדה שהיום הזמינו אנשים שלא הגיעו, אני רואה אותה חלק מההרגשה שלא כל כך מתייחסים פה לדבר הזה.

אברהם שי: זה לא כל כך מעניין אותם.

קולט אביטל: אתה מדבר על מי?

אברהם שי: אני מבין שיש כל כך הרבה ועדות, שאם (חברי הכנסת) לא הגיעו – סימן שזה לא כל כך מעניין.

אברהם שי: אנחנו בתפקיד עשר שנים.

קולט אביטל: את ההסמכה קיבלתם בארץ.

אברהם שי: הוסמכנו כרבנים, אבל משום מה אנחנו מרגישים שהמדינה שטיפלה, טיפחה אותנו, הוציאה אותנו מכל המצוקות והביאה אותנו לפה, ובמיוחד השליחים שלה – מתנכלים לנו משום מה.

אברהם שי: תשאלו למה עשר שנים, דווקא.

אברהם שי: עשר שנים נמשך הדבר הזה והעוול הזה, ואף אחד לא שם לב לדבר ולא עניין אותו לטפל בזה.

קולט אביטל: למי פניתם?

אברהם שי: פנינו למשרד הדתות, בזמנו, לממונה על שירותי הדת – אישית אני פניתי, טלפונים, עשרות טלפונים למקום – כאשר הובטח שהוא יחזור ויטפל בנושא ואף אחד - - -

מאיר שפיגלר: מתי זה היה?

אברהם שי: יש לי את התאריכים.

אברהם שי: אני לא בדיוק זוכר.

קולט אביטל: אדוני, אתה לא בזכות דיבור, בבקשה ממך.

קולט אביטל: אתה לא מתשאל פה אנשים.

אברהם שי: פנינו.

אברהם שי: כולל מכתבים, אנשים שטיפלו בזה התחמקו מכל וכל.

אברהם שי: אז פנינו באמת, בכוחות עצמנו, הוצאנו מה שיש להוציא.

אברהם שי: אבל ההרגשה, במיוחד בשנה האחרונה – מה שקורה לרבנים זה בלתי אפשרי.

אברהם שי: רבותי, שילמנו מחיר כבד לבוא למדינה הזאת.

אברהם שי: ואני גאה ברבנים, כולל ברב הראשי של יהודי אתיופיה, שיושב לו באיזה חור ומקבל את הקהילה בתנאים לא תנאים.

אברהם שי: אני אישית הייתי שם.

אברהם שי: אנחנו הנמכנו את עצמנו כדי לתת כבוד למדינה שהביאה אותנו.

אברהם שי: בכל זאת, כסף זה אמצעי.

אברהם שי: לא קרה כלום.

אברהם שי: אפשר לוותר.

אברהם שי: אפשר.

אברהם שי: אבל, המים הגיעו עד נפש.

קולט אביטל: אדוני הרב, אני מבקשת ממך שקודם כל, בוא נדבר על עובדות.

קולט אביטל: איך אתם מועסקים?

קולט אביטל: אתם מועסקים בתוך מועצות אזוריות?

קולט אביטל: מועצות דתיות מקומיות?

קולט אביטל: ממי אתם מקבלים את השכר ומה השכר הממוצע – כדי שפשוט קודם נתייחס לעובדות.

אברהם שי: אנחנו מועסקים דרך המועצות הדתיות, שבמשך עשר שנים, השכר שלנו מגיע ל-3800, 3600₪, כאשר מועברים למשרד ראש הממשלה 7,538 ₪ לצורך הדיוק.

קולט אביטל: זה מידע שקיבלת ממשרד ראש הממשלה?

אברהם שי: ממסמכים.

אברהם שי: יש מסמכים.

קולט אביטל: משרד ראש הממשלה מעביר עכשיו, בממוצע, 7,500 ₪?

אברהם שי: נכון.

ראובן יאסו: ו - - זה 8,200 ₪.

קולט אביטל: אתה תדבר בתורך, אני מבקשת.

קולט אביטל: אל תפריע לו.

קולט אביטל: בבקשה.

אברהם שי: הסכום הכללי, הגלובלי, שמגיע ממשרד ראש הממשלה, זה 7000 שקל בערך נכון לעכשיו, בלי התוספות של מאה-מאתיים שקל, זה לא כל כך חשוב.

קולט אביטל: יש גם תנאים סוציאליים נוסף לזה, או שזה הכל כולל?

אברהם שי: זה כל פקיד, כל ממונה שהתמנה, כל שנה ושנה – אגב, בעשר שנים הייתה סיבה, שכל שנה היה מתחלף, עד שלומד את החומר, את הדבר הזה, פיטרו אותו, ואז גם צריך להגיע האישור.

קולט אביטל: אני לא הבנתי אותך.

קולט אביטל: קודם אתם קיבלתם את המשכורת, כשהיה משרד הדתות, ממשרד הדתות.

אברהם שי: נכון.

אברהם שי: קודם אנחנו קיבלנו ממשרד הדתות, דרך המועצה הדתית.

קולט אביטל: דרך המועצה הדתית.

קולט אביטל: עכשיו, כשאין כבר משרד הדתות, זה מגיע ממשרד ראש הממשלה.

אברהם שי: דרך המועצה הדתית, כמו שהיה.

קולט אביטל: מה זה נקרא שהתחמקו האנשים?

קולט אביטל: מי התחמק?

אברהם שי: הכוונה היא, כשפנינו עם הבעיות, מינו מישהו שילמד את החומר – במשרד הדתות.

אברהם שי: תוך כדי שהוא למד, החליפו אותו במישהו אחר.

אברהם שי: במשך עשר שנים זה התנהל בצורה כזו.

אברהם שי: זאת הכוונה שלי.

קולט אביטל: זאת אומרת שבמשך עשר שנים פניתם – מדוע?

קולט אביטל: כי ידעתם שרבנים אחרים מקבלים שכר אחר?

אברהם שי: נכון.

קולט אביטל: אתה יכול להגיד לי פחות או יותר - כי את התשובה הזאת לא הצלחנו לקבל, ואני מבינה שגם העיתונים לא – מהו השכר של רב שאתה יודע שהוא אינו אתיופי.

אברהם שי: השכר שלי, למשל – כאשר שנה וחצי לפני קיבלתי שכר ככל רב בישראל – שזה עם כל התוספות – אחזקת רכב, אחזקת טלפון, גילום רכב – שירתי את המועצה מה שאני ידעתי, עזבתי, קיבלתי מה שמגיע לי.

אברהם שי: בא הממונה החדש מטעם ראש הממשלה - - -

קולט אביטל: אבל סליחה - -

אברהם שי: רגע.

אברהם שי: את הסכום אני אגיד – הסכום שקיבלתי הוא 7,800 שקל, זה נטו.

אברהם שי: וגם כולל כל ההטבות, פנסיה.

אברהם שי: ועכשיו זה 4,500 שקל, בנטו.

קולט אביטל: רגע.

קולט אביטל: זה לא יכול להיות.

קולט אביטל: אנחנו פה נכנסים לאיזשהו נושא שכדאי לברר אותו.

קולט אביטל: אם קיבלת קודם יותר כסף, והיום פחות כסף, זה לא משום שאתה אתיופי.

אברהם שי: לא – זו בדיוק השאלה.

אברהם שי: אז הממונה שהגיע מטעם ממשלת ישראל או משרד ראש הממשלה, החליט להוריד את זה דווקא לי מכל העובדים.

קולט אביטל: אבל הבעיה שאתה מציג עכשיו, היא לא רק בעיה שלך.

קולט אביטל: אנחנו מבינים שיש פה בעיה של קולקטיב.

קולט אביטל: של עשרים רבנים ממוצא אתיופי שהוסמכו בארץ, וכולם מקבלים שכר ממקום אחר לפי סולם אחר.

קולט אביטל: אני צודקת בהבנתי או לא?

אברהם שי: נכון.

אברהם שי: רק אני נתתי את הדוגמה עלי, כי אני מקרה חריג, כי הייתי מדורג עם הרבנים ושלפו אותי החוצה.

אברהם שי: לזה הכוונה.

9315: החזירו אותו להיות אתיופי.

קולט אביטל: אה.

קולט אביטל: הבנתי.

אברהם שי: כי המגמה של כולם היא למחוק אותנו מההטבות, שלא נקבל שום הטבות.

אברהם שי: זו הכוונה.

קולט אביטל: זאת אומרת שאתה על בשרך, בעצם, יכולת לראות מה ההפרשים.

אברהם שי: אמת.

קולט אביטל: אוקי, הבנתי.

אברהם שי: אז אני מתפלא.

אברהם שי: הרבנים שלנו – שלא לדבר על הקייסים – זה תלוש ריק, בלי שום הטבות.

אברהם שי: זאת אומרת, בצורה הכי פשוטה: משרד האוצר מעביר דרך משרד הדתות את הכסף - - - .

אברהם שי: דבר שני – משרד - - - ומשרד הדתות לא מעביר כי הוא לא רוצה שאני אהיה עובד שלו.

אברהם שי: בועטים בנו שלוש בעיטות.

אברהם שי: סליחה שאני אומר, אבל תבינו אותי: זו מגמה שנמשכה עשר שנים.

אברהם שי: עשר שנים יש פה מגמה.

אברהם שי: ככה זה נראה לנו.

קולט אביטל: ככה זה נראה.

אברהם שי: ככה זה נראה, כי כולנו אותו דבר.

אברהם שי: כי אם אני הייתי מסודר וזה מגיע בסוף למה שיש לחברים שלי, אז זה אומר שזה מגמה.

קולט אביטל: יש מישהו אחר מבין הרבנים שיכול בבקשה לתת לנו מידע נוסף?

קולט אביטל: בבקשה.

ראובן יאסו: כן.

ראובן יאסו: מועסק דרך המועצה הדתית גדרה, אבל מופקד כרב אזורי מגדרה ועד בית שמש.

ראובן יאסו: גם רשם נישואין.

ראובן יאסו: דרך אגב.

ראובן יאסו: מר מאיר שפיגלר – אני בעצמי, לפני שלושה חודשים, ביקשתי פגישה, הלוך ושוב דרך הפקידה שלך וזה נדחה בצורה כזאת או אחרת, ורק כשאני אמרתי בעל פה שאנחנו הולכים לטפל בזה דרך עורך דין, אז היא הסכימה לקבוע פגישה, ואחר כך אני ביטלתי את הפגישה, כי רציתי לשמוע את חוות הדעת של העורך-דין.

ראובן יאסו: אבל, עד שאני לא איימתי שאנחנו נפנה לעורך דין, אי אפשר היה להגיע למשרד שלך, וזה אומר דרשני.

ראובן יאסו: מבחינת הנתונים.

ראובן יאסו: אני, למשל, מועסק כרב אזורי שבע שנים – באחד ביולי מלאו לי שבע שנים - אני לא מקבל, לא נסיעות – אני גרתי בבית שמש – לא מקבל החזרי נסיעות, קרן השתלמות ב-1.1.05 הופיעה.

ראובן יאסו: פנסיה ב-1.1.05 הופיעה.

ראובן יאסו: אנחנו לא חלק מהעובדים.

קולט אביטל: אבל – סליחה על שאלתי.

קולט אביטל: כשהתחילו להעסיק אתכם, את כל הקבוצה הזו של עשרה, שלושה עשר, עשרים רבנים היום, היו אז עדיין בתנאי ההעסקה של כולם פנסיות?

קולט אביטל: כי באיזשהו שבל לכל המגזר הציבורי היו.

ראובן יאסו: זו בדיוק השאלה שאני רוצה להתייחס אליה, ותודה.

ראובן יאסו: אל"ף, יש הנחיות מפורשות משנת 1995, של סמנכ"ל משרד הדתות מר ישי, ושם כתוב במפורש מה הם חייבים להפריש.

ראובן יאסו: אחר כך, אוקטובר 1999 עשה מנכ"ל משרד הדתות, מר גדליה שרייבר, בדיקה, והתריע ואמר למועצות הדתיות שלפי הבדיקה הם לא מפרישים את הזכויות הסוציאליות, והוא חוזר ומתריע להפריש, לעשות את הדבר הזה.

ראובן יאסו: השנה הזאת, אחרי שכבר התחלנו את ההליכים המשפטיים, או את הפניות לעורך דין, מר אריאל קטן הפנה מכתב גם למועצה הדתית, אבל גם לכל מיני מקומות אחרים, וכתב בו שהתלוש הוא 6000 שקל ומשהו.

ראובן יאסו: וזה למרות שלפני כן, פנייתנו למשרד ראש הממשלה, לא אריאל קטן ולא מאיר שפיגלר - - -

קולט אביטל: אני מבקשת ממך לקצר, כי יש לנו עוד הרבה אנשים לשמוע.

ראובן יאסו: כן, כן.

ראובן יאסו: אני אתן לך איזו דוגמה, למשל.

ראובן יאסו: אחת מההטעיות הגדולות של הרשות הארצית – ובזה אני אסיים – כבוד הרב הראשי, הרב הדנה, הוא רב ראשי לישראל, אבל הוא מועסק דרך המועצה האזורית עמק חפר – כפר הראה.

ראובן יאסו: הוא בכלל לא עובד מדינה.

ראובן יאסו: מצד אחד אין לו שום סמכות להשפיע, אבל מצד שני, הם משתמשים בו כעלה תאנה שהוא ישב בוועדה.

ראובן יאסו: הוא לא יכול לתת שום פתרון.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: כן, גבירתי.

קולט אביטל: את מייצגת את האגודה לזכויות האזרח.

שרון אברהם-ויס: כן.

שרון אברהם-ויס: אני כתבתי את המכתב הזה בשמם של הרבנים.

שרון אברהם-ויס: קודם כל, אני מוכרחה לציין שבמהירות רבה קיבלתי מכתב ממשרד ראש הממשלה על המכתב הזה, לפיה מודעים לכך שיש איזושהי בעיה.

שרון אברהם-ויס: מר אריאל קטן חתום על המכתב, והם אומרים שם שהרשות הוקמה לפני ארבעה חודשים ו"אחד הנושאים הראשונים בהם התחלנו לטפל באופן יסודי הוא שכר הרבנים והקייסים האתיופיים.

שרון אברהם-ויס: ממצאי הבדיקה הועברו לטיפול כבר בתחילת שבוע זה.

שרון אברהם-ויס: מכתבך, אשר מתפרץ לדלת פתוחה, רק מחזק את פעילותנו".

שרון אברהם-ויס: כלומר: מבחינה עובדתית, יש פה הסכמה שישנה בעיה.

שרון אברהם-ויס: יש הסכמה ויש נכונות.

ראובן יאסו: אין נכונות.

שרון אברהם-ויס: נכונות זה השלב – קודם כל, אני רוצה להודות ליושבת הראש על היוזמה של הישיבה הזאת, כי השאלה היא מה ייעשה מכאן ואילך, מלבד ההודאה בכך שישנה בעייתיות.

קולט אביטל: תכף נשמע.

שרון אברהם-ויס: לב לבה של הבעיה להבנתי, אלה ההסכמים הקיבוציים.

שרון אברהם-ויס: למעשה, יש פה – הרבנים האתיופים הם רבנים סוג ב'.

שרון אברהם-ויס: ההסכמים הקיבוציים לכלל הרבנים לא חלים עליהם.

קולט אביטל: האם לך ידוע או למישהו ידוע מדוע כשמוסמך רב, הוא לא נכנס לקבוצה של כל הרבנים שיש להם הסכם קיבוצי?

קולט אביטל: מדוע צריך לעשות הסכם קיבוצי נפרד לקבוצה נפרדת, בגלל שהם אתיופים?

שרון אברהם-ויס: אגב, לא צריך הסכם קיבוצי נפרד.

שרון אברהם-ויס: יש לי תשובה מההסתדרות - - -

קולט אביטל: לא צריך, אני רואה שיש.

שרון אברהם-ויס: וההסתדרות אומרת שמבחינתה ההסכם הקיבוצי חל על כל הרבנים ואין מקום לאפליה מכל סוג שהוא בין עובדים ובוודאי שלא על רקע עדתי.

שרון אברהם-ויס: כך אומרת ההסתדרות.

שרון אברהם-ויס: אחד הקשיים בכתיבת המכתב הזה היה התחקות אחר ה "אין שקיפות" בכל מה שקשור לרבנים האתיופים, מבחינתי.

שרון אברהם-ויס: על אף שניסיתי לדוג ולאתר הרבה מאד מידע לגבי מה השכר של רבנים שאינם אתיופים, למשל, או מידע אחר, זה היה קשה ומסובך מאד.

קולט אביטל: אני רוצה להבין – אם יש, נניח, קבוצה אחרת באוכלוסייה – למשל, רבנים שבאים מאמריקה – שעושים להם הסכם קיבוצי נפרד, משום שהם ילידי אמריקה.

שרון אברהם-ויס: על זה יענו אולי נציגי הרשות.

שרון אברהם-ויס: אני בוודאי לא מאשרת הסכמים קיבוציים.

קולט אביטל: לא, אני שואלת אם לך ידוע.

שרון אברהם-ויס: עד כמה שאני יודעת, אין.

קולט אביטל: האם יש מצב שאמרו לחבר'ה: אתם לא נכנסים להסכם הקיבוצי, לכן אנחנו נעשה איזה הסכם מיוחד?

שרון אברהם-ויס: לא נאמר בכלל שלא נכנסים להסכם.

שרון אברהם-ויס: התקצוב לאתיופים הוא שונה, לא ברור למה.

שרון אברהם-ויס: אנחנו, באגודה לזכויות האזרח, ניסינו לעשות השוואה ואז הבנו שלמעשה לא מחילים עליהם את ההסכם הקיבוצי שהיה ראוי להחיל עליהם.

קולט אביטל: האם מישהו מבין נציגי הממשלה שנמצא כאן ושיודע את הנושאים קצת יותר ממני, על כל פנים, יכול לתת לנו איזשהו הסבר?

קולט אביטל: אנחנו חוזרים ל-1995.

קולט אביטל: אני מניחה שאף אחד מכם לא היה בתפקידו הנוכחי ב-1995, אבל האם מישהו יכול להסביר לי מה קרה ומדוע הוחלט על הסכם נפרד ועל תקצוב נפרד לרבנים של הקהילה האתיופית?

מאיר שפיגלר: אני אתחיל, ברשותך.

מאיר שפיגלר: היות והרב מגדרה העלה כאן סוגיה של פניה לרשות הארצית לשירותי דת כבר מספר חודשים, מבלי שהוא נענה לפגישה - - -

קולט אביטל: אני חושבת שזה לא הנושא.

מאיר שפיגלר: אבל זו נקודה שהועלתה כאן, אני רוצה - - -

קולט אביטל: אתה תוכל להשיב על זה בסוף.

מאיר שפיגלר: זה חשוב מאד, אם תתני לי רק משפט אחד לומר.

מאיר שפיגלר: קודם כל, אני ודאי לא יודע על זה.

קולט אביטל: תבררו את זה אחר כך ביניכם.

קולט אביטל: זה לא עניין לוועדה.

מאיר שפיגלר: מקבל.

מאיר שפיגלר: וחוץ מזה - - -

אריאל קטן: יש פה אחרים שכן נפגשו.

מאיר שפיגלר: אנחנו עובדים בצורה שוטפת, מלאה, עם הרב הדנה, שהוא בכל זאת האוטוריטה העליונה של הקהילה האתיופית במדינת ישראל, מזה כ-17 – אולי קצת יותר – שנים.

מאיר שפיגלר: כך שאני לא חושב שהדלת שלנו אי פעם הייתה סגורה, בוודאי שלא בנושאים שקשורים בטיפול השוטף שלנו.

מאיר שפיגלר: לגופו של עניין, מהרגע שהתקבלה החלטת הממשלה בנושא הרבנים בקהילה האתיופית, קרי: קייסים, ורבנים שהוכשרו כדת וכדין על ידי הרבנות הראשית לישראל – הכסף הועבר בזמנו על ידי משרד הדתות נכון להיום, או בעצם עד היום, על ידי משרד ראש הממשלה – נכון לעכשיו באמצעות הרשות הארצית לשירותי דת.

מאיר שפיגלר: הכסף מועבר למועצות הדתיות שבמחיצתן נמצאים אתיופים, על פי אותה החלטת ממשלה.

קולט אביטל: האם יש לזה סעיף תקציבי נפרד ומדוע?

מאיר שפיגלר: כן.

מאיר שפיגלר: את אמרת את זה בדברייך, ולא אמרנו שלא.

מאיר שפיגלר: יש תקנה תקציבית נפרדת לחלוטין.

קולט אביטל: מדוע?

מאיר שפיגלר: מכיוון שכך הייתה החלטת הממשלה.

מאיר שפיגלר: וזה כסף שלצורך העניין הוא כסף צבוע.

מאיר שפיגלר: הכסף מיועד אך ורק לטובת הרבנים של הקהילה האתיופית.

קולט אביטל: מדוע?

מאיר שפיגלר: יש החלטת ממשלה.

יעקב מועלם: אני לא יודע.

יעקב מועלם: אני לא מודע לזה - - -

קולט אביטל: מי אתה, בבקשה?

יעקב מועלם: אני סגן הממונה על השכר במשרד האוצר.

יעקב מועלם: רציתי להעיר הערה שיכול להיות שעשו את זה בגלל שיש בזה יתרון מסוים.

יעקב מועלם: כסף צבוע זה משהו שהרבה מאד גורמים רוצים, כי זה מבטיח להביא את זה ליעד.

קולט אביטל: אבל בדיוק ההפך קרה.

קולט אביטל: אתה רואה שבדיוק ההפך קרה.

יעקב מועלם: לא.

יעקב מועלם: למרות שהוא צבוע, לא כולו הגיע.

יעקב מועלם: אם הוא לא היה צבוע, אני מניח שהרבה פחות היה מגיע ולא היה על מה לדבר.

קולט אביטל: זו בעיה משנית.

יעקב מועלם: הנושא של צביעת הכספים – אני מניח שאז הייתה מטרה לעודד דווקא את ההעסקה של אותם אנשים.

יעקב מועלם: אני פשוט נעשיתי מודע לכל הסיפור הזה רק מהמכתבים האחרונים.

קולט אביטל: אז יכול להיות – אני סתם זורקת הנחה לאוויר העולם ואני מבקשת מכם לבדוק אותה – יכול להיות שדובר על אנשים שהגיעו מעל התקן שאושר למשרד הדתות, ויכול להיות שאז החליטו להוסיף תקנים נוספים ועשו כסף צבוע למטרה הזאת.

יעקב מועלם: זה מה שעולה מהמכתבים.

יעקב מועלם: אני לא יכול לדעת.

קולט אביטל: למרות שזה כסף צבוע.

קולט אביטל: תנסה להבהיר לי בכל זאת, להבנתנו, האם היה צורך והאם זה מחויב המציאות, שכל אותם האנשים שהתקבלו כרבנים וקיבלו הסמכה, מועסקים בתנאים שונים ולא חלים עליהם ההסכמים שחלים על כל הרבנים.

יעקב מועלם: אני לא רואה לזה הצדקה.

יעקב מועלם: אני יכול להגיד רק דבר אחד, שבמקרה הזה – ואני מכיר משהו דומה, שגם כן היו אתו בעיות, הנושא של עולים מחבר העמים שעסקו בתחום הרפואי.

יעקב מועלם: אז גם, במטרה ללכת לקראתם, עשו להם מלגות וכולי.

קולט אביטל: לא, זה משהו אחר.

קולט אביטל: זה כיוון שלא היו תקנים, הוסיפו כסף לשלוש שנים דרך משרד הקליטה, להעסיק אנשים אד-הוק, וזה גם מדענים וכולי.

קולט אביטל: זה לא משנה.

קולט אביטל: לא זה הסיפור.

יעקב מועלם: אני רק רוצה לומר שמבחינתי, אני לא מאמין שגם במקרה ההוא וגם במקרה הזה צריך לתת טיפול שונה עבור עבודה שונה.

קולט אביטל: אתה לא מאמין.

קולט אביטל: אוקי.

יעקב מועלם: אני חושב שצריך להיות תגמול שווה לאותה העבודה, כתפיסה.

יעקב מועלם: אם יש אנשים עם השכלה מתאימה ויש להם את אותם נתונים, צריך לתת להם את אותו דבר.

יעקב מועלם: לא יכול להיות מצב כזה, כמדינה.

יעקב מועלם: אנחנו לא יכולים לתפקד – אני חושב שזה בלתי ראוי, אחרת.

יעקב מועלם: אבל, עכשיו שואלים איך זה קורה.

יעקב מועלם: אם אדם יושב על תפקיד מסוים ובתפקיד יש לו תקציב – למה אני משווה?

יעקב מועלם: שם העסיקו רופא מחבר העמים ונתנו לו שכר שהוא רבע משכר רופא בארץ, בגלל שהוא היה משובץ במשבצת ספציפית שלא על בסיס תקן.

יעקב מועלם: אני מניח שאם זה היה על בסיס תקן, אז לא היו בעיות.

קולט אביטל: אני מאד מצטערת, אני חושבת שההשוואה שלך היא לא לעניין.

קולט אביטל: מדוע?

קולט אביטל: כיוון שלא דובר פה – כשהגיעו עולים החליטו, נדמה לי, במשרד הקליטה, שמעודדים איקס מדענים ואיקס רופאים ונותנים למוסדות לשלוש שנים שכר מסוים, ואחרי שלוש שנים נגמר הסיפור.

קולט אביטל: פה אנחנו מדברים על אנשים שהחליטו לשלב אותם, עברו הסמכה, לא דובר על העסקה אד-הוק לשלוש שנים, אנשים מועסקים בתוך המועצות הדתיות – זה פחות עשר שנים.

קולט אביטל: אז לא שלקחו את הדבר כתקנה לזמן מוגבל, מוקצב, לשלוש שנים, ואז נראה בעוד שלוש שנים אם נמצא להם תקנים.

קולט אביטל: זה לא אותו סיפור.

יעקב מועלם: לא הבנת את מה שאמרתי.

קולט אביטל: אני הבנתי.

יעקב מועלם: אני מדבר בשתי רמות שונות.

יעקב מועלם: לשאלה אם זה הדבר הנכון – אני אומר: לא, זה הדבר הלא נכון.

יעקב מועלם: אני מדבר כמייצג את אגף הממונה על השכר, אני חושב שזה לא ראוי.

יעקב מועלם: לא במקרה ההוא ולא במקרה הזה.

יעקב מועלם: איך זה קרה?

יעקב מועלם: אני מניח שזה קרה בגלל הסיבות האלה.

קולט אביטל: איזה?

יעקב מועלם: אמרתי: אחד, שכנראה נתנו תקנים מעבר, ככסף צבוע, במטרה שיעסיקו את האנשים האלה – אני חושב.

יעקב מועלם: אני לא מתיימר לדעת.

ראובן יאסו: אבל אתה מטעה את האנשים.

ראובן יאסו: אם אתה לא יודע, תגיד שאתה לא יודע.

קולט אביטל: סליחה, אתה לא ברשות דיבור.

קולט אביטל: סליחה.

קולט אביטל: אני דאגתי שלא יקטעו אותך, אני מבקשת ממך.

יעקב מועלם: אני, לא אכפת לי לא להגיד כלום יותר, אבל בשביל המטרה - - -

קולט אביטל: לא, תראה.

קולט אביטל: אני עכשיו רוצה לדעת שני דברים ממך: אל"ף, מה עמדת האוצר?

קולט אביטל: האם אנשים שמועסקים במועצות דתיות צריכים לקבל את אותה רמת השכר כולה?

קולט אביטל: כמובן, יש הבדלים כמו בכל מקצוע - - -

יעקב מועלם: דרגות.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: אבל האם הם צריכים לקבל שכר שווה.

קולט אביטל: בי"ת, האם אתם, באוצר, יש לכם איזשהם כלים, אחרי שאתם מעבירים כסף – ואם לא – מי האינסטנציה שבודקת איך מוציאים את הכספים.

קולט אביטל: אם הכסף יוצא מפה ומגיע לשם בערכים שונים, מיהי בדיוק האינסטנציה שצריכה לבדוק מה נעשה עם הכסף שאתם מקצים.

קולט אביטל: מי ממונה על זה?

יעקב מועלם: אחד, לגבי השאלה אם צריכים לקבל – אמרתי: מי שאושר ויש לו אותו תפקיד, הוא צריך לקבל אותו שכר.

יעקב מועלם: אין שאלה.

יעקב מועלם: זו העמדה שלנו, עמדת הממונה על השכר במשרד האוצר.

יעקב מועלם: ואני חושב שהיא צריכה להיות העמדה של כולם, של כל הממשלה, בלי קשר.

יעקב מועלם: אני גם חושב שהיא כן העמדה של כולם, אבל אני כרגע מייצג את העמדה של האגף שלי.

יעקב מועלם: לגבי מקורות – אם זה שצריכים לתת את השכר – אני אומר:

יעקב מועלם: אני גם אקח על עצמי את הדבר הזה, אבל אם יש מקום מוגבל של כסף שמועבר – אני לא מאגף התקציבים ואין כאן נציג אגף התקציבים, כך שלדעתי הם לא הגיעו היום – אני לא יכול להגיד שאני יכול להביא עוד תוספת תקציב.

יעקב מועלם: אין באפשרותי כרגע להגיד את זה.

יעקב מועלם: אני לא יודע - - -

קולט אביטל: אני לא שאלתי אותך על זה, אני רוצה להבין: יש לכם גם מנגנון שיכול לבדוק או לפקח?

יעקב מועלם: אני אתייחס גם לסוגיה השניה, אני פשוט מתייחס לראשונה.

יעקב מועלם: לגבי הנושא של תוספת תקציב, איך יהיה – מי שיועסק צריך לקבל את אותו שכר.

יעקב מועלם: אין ספק ואנחנו צריכים לפעול לזה, ויש צוות שעובד ומנסה לעשות קצת סדר בכל הנושא של השכר במועצות הדתיות – כי הבעיה היא לא רק בזה.

יעקב מועלם: זו בעיה שחדשה לי, אבל יש בעיות קשות מאד בכלל בתחום של העסקה של אנשי דת, וזה לא המקרה הראשון שכסף לא מגיע.

יעקב מועלם: הם מנצלים – אני עכשיו אומר ממה שאני ראיתי.

יעקב מועלם: המועצות הדתיות – להגיד את המילה "מנצלות" אני חושב שאני חייב להגיד – מנצלות חולשה של אנשים, בין אם זה במקרה הזה של אוכלוסייה ספציפית, בין אם זה אוכלוסיות אחרות.

יעקב מועלם: דורשים מאנשים לעבוד בהתנדבות, נותנים להם חלק מהכסף, לא מעבירים להם תנאים סוציאליים, כסף לא מגיע – אנחנו עשינו שדרוג לפי הסכם קיבוצי שצריך לתת בדיקת שחיקה.

יעקב מועלם: העברנו כסף, הכסף לא הגיע, ועכשיו מאיר ביקש למנות רואה חשבון שיבדוק את הכסף.

יעקב מועלם: זו בעיה בכלל, בעיה רוחבית.

יעקב מועלם: המקרה שלנו הוא מקרה ספציפי שבהחלט צריך לטפל בו.

יעקב מועלם: זה מה שאני אומר.

קולט אביטל: זאת אומרת שאנחנו נתקלים בזה.

קולט אביטל: זאת צרה חולה, אנחנו גם מכירים אותה ממועצות מקומיות, אבל בעצם אין דרך לטפל בה - - -

יעקב מועלם: לא הייתי אומר שאין דרך.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: אולי צריך לפנות למבקר המדינה.

קולט אביטל: הרב הדנה, בבקשה.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: אולי נאמר, בשביל הדיון – איך זה נולד בכלל שקרה שיש שכר מיוחד לרבנים האתיופים.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: זה למעשה בתקופה מסוימת כשהשר שמעון שטרית היה שר במשרד הדתות.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: הוא היה למעשה זה שסידר את הסידור הזה כסידור זמני שהוא סידר לקייסים, ואחרי שהקייסים עשו מאבק – היו הפגנות והיו מאבקים – וזה גם היה בזמנו של ראש הממשלה רבין, זכרונו לברכה, הם קבעו אז לתת תקציב מיוחד לקייסים, שיקבלו שכר.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: עכשיו, מה שקורה זה שכל רב אתיופי, כשהוא מתמנה, הוא למעשה מקבל שכר בתור קייס.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: למעשה, הוא רשום בתור קייס.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: הבעיה הזאת, פנינו בקשר אליה אל כל השרים שהיו במשרד הדתות, ודיברנו.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: היה דיון פה בכנסת והיו גם החלטות.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: למעשה, שום דבר לא נעשה וזה המשיך.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: במשרד הדתות, כל השרים שהיו שם, ידעו והעניין המשיך.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: השכר שמקבלים הרבנים - - -

קולט אביטל: סליחה, אדוני הרב.

קולט אביטל: אתם פניתם כבר אז, בעצם, בגלל שכבר אז ידעתם וראיתם שהשכר יותר נמוך מאשר של רבנים אחרים?

קולט אביטל: זאת הסיבה?

קולט אביטל: כל השנים?

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: הסיבה היא העסקתם של הרבנים וגם של הקייסים לא לפי הנוהל המקובל בארץ ישראל.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: זה לא רגיל וכמו כל רב במדינת ישראל, אלא זה דבר מיוחד שנעשה, דבר חריג.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: ואם אני אומר את זה – אני חי עם זה מ-1999.

קולט אביטל: כן, אבל אתה לא אומר לי במה זה מתבטא.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: למשל – תקנו אותי אם אני טועה – במועצה, הרב נראה כאילו הוא אורח ולא כעובד מן המניין במקום.

ראובן יאסו: כן.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: אני חושב שכולם יכולים להגיד את זה.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: ואם רוצה ראש המועצה הוא יכול לפקח, ויכול גם לא לפקח בכלל.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: זה לא כמו כל רב מן המניין.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: אז זו למעשה - - - הבעיה.

קולט אביטל: זאת אומרת, שאם אני מבינה נכון ואם אני יכולה לשים כבר שורה ראשונה מבחינת המסקנה של מה שאנחנו שומעים פה, היה סידור זמני, וכמו שקורה במדינת ישראל – סידור זמני נשאר סידור קבע.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: זהו.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: זה מה שקרה.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: כן, בדיוק.

קולט אביטל: הזמניות נשארה.

קולט אביטל: ועדיין מתייחסים אליהם במועצות השונות כאורחים ולא כחלק מהמועצה הדתית.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: בדיוק ככה.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: אז מה שאני כן יכול לומר עכשיו – אחרי שמשרד הדתות התפרק, עכשיו מתארגנת הרשות הארצית לשירותי דת בראשות עו"ד מאיר שפיגלר.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: וישבנו, והוא בעצמו ביקש לבדוק את הנושא הזה, איך הם מקבלים, מה הם מקבלים, כמה המשרד נותן כמה המועצה הדתית נותנת וכמה מגיע בפועל לאנשים.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: כל העניין הזה עכשיו נמצא בבדיקה ויש החלטה לתקן את העניין הזה.

קולט אביטל: זה אנחנו שמענו ממך.

קולט אביטל: אנחנו לא יודעים אם יש החלטה.

ראובן יאסו: הוא זה הממונה.

ראובן יאסו: כבוד הרב, אתה עובד המועצה הדתית האזורית בכפר הראה.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: נכון.

ראובן יאסו: אם יש לך סמכות לחתום על הצ'ק אני אשמח על זה.

ראובן יאסו: אבל אני רוצה לשמוע את המילים האלה או ממנו (יעקב מועלם) או ממר מאיר שפיגלר.

ראובן יאסו: אז בבקשה - - -

קולט אביטל: סליחה, סליחה.

ראובן יאסו: בבקשה כבוד הרב - - -

קולט אביטל: סליחה, סליחה.

קולט אביטל: אנחנו לא הפרענו לך.

קולט אביטל: כולנו מתרגשים פה.

קולט אביטל: בבקשה, כבוד הרב.

קולט אביטל: סיימת?

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: רק מה שאני רוצה לומר: אני חשוב לי להגיד את דעתי.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: העדה רוצה להשתלב, העדה רוצה גם לקבל את הזכויות שלה.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: ישנם הרבה דברים שצריך לתקן.

קולט אביטל: אנחנו היום מדברים על דבר אחד ספציפי.

קולט אביטל: אני מסכימה אתך שבהחלט יש הרבה דברים לתקן, ואנחנו מנסים בוועדה הזאת לעמוד על כל הדברים, אבל פה נראה לי שיש עוול מתמשך – עשר שנים.

קולט אביטל: אם בכוונה או לא בכוונה.

קולט אביטל: אבל העובדה היא שעשר שנים יש פניות ואין בכך טיפול הולם.

קולט אביטל: אתה מסכים אתי.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: נכון.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: אז אני אומר: הרבנים, המנהיגים הרוחניים, הם למעשה הגשר לשילוב העדה.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: לכן אני חושב שכל המוסדות צריכים להירתם כדי לתקן את המעוות.

קולט אביטל: אני חושבת שקודם כל זה לא הרבנים שצריכים להירתם כדי לתקן את העוול, כי אם נציגי הממשלה.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: כן.

הרב יוסף הדנה, רב ראשי ליהודי אתיופיה: זה מה שאמרתי.

קולט אביטל: קודם כל, בואו נראה.

קולט אביטל: אני מבקשת לחזור אליך, עורך דין שפיגלר.

מאיר שפיגלר: כן, כי קטעת אותי קודם באמצע.

קולט אביטל: אני מתנצלת.

מאיר שפיגלר: אז אני אתחיל, ברשותך, מהתחלה.

קולט אביטל: לא, לא.

קולט אביטל: אני מבקשת: בוא נתמקד.

מאיר שפיגלר: לגופו של עניין.

מאיר שפיגלר: אנחנו לא מבטיחים, אנחנו כבר פועלים, לתקן את כל העוולות שהיו מנת חלקם של האתיופים שמשרתים במועצות הדתיות או במועצות הדתיות האזוריות.

מאיר שפיגלר: אנחנו כבר נקטנו פעולות בנושא הזה אל מול המועצות הדתיות.

מאיר שפיגלר: אנחנו מעבירים את הכסף והכסף יגיע לקהילה האתיופית – או, במקרה הזה, לרבנים המשרתים את הקהילה האתיופית באמצעות המועצות הדתיות, בדיוק כמו שמגיע להם.

מאיר שפיגלר: במקרה הזה – כמו כל רב שכונה שמשרת במועצה הדתית אוכלוסיה שהמועצה הדתית נותנת לה שירותי דת.

מאיר שפיגלר: זה דבר אחד.

מאיר שפיגלר: זה כבר נעשה, לשמחתנו עוד לפני שהסיפור הזה עלה, גם בעיתונים וגם בתקשורת האור-קולית.

מאיר שפיגלר: אנחנו ממשיכים לפעול בנושא הזה בדיוק כמו שהתחלנו.

קולט אביטל: אתה יכול בבקשה לברר - - -

ראובן יאסו: אבל מתי?

ראובן יאסו: עוד עשר שנים?

מאיר שפיגלר: אני אשיב לו, ברשותך.

קולט אביטל: אני מבקשת ממך.

קולט אביטל: אם תמשיך להפריע, אני אצטרך להוציא אותך.

קולט אביטל: אני מבקשת ממך.

מאיר שפיגלר: לא עוד עשר שנים.

מאיר שפיגלר: אנחנו כבר נקטנו כנגד המועצות הדתיות בפעולות מעשיות.

מאיר שפיגלר: קרי: מועצות דתיות שלא העבירו כספים לקייסים – הכסף נלקח מהן רטרואקטיבית, נכון לרגע זה, מה- 1.1.05 ואנחנו פועלים עם המשפטנים לראות מה עושים עם כספים מן העבר הרחוק.

קולט אביטל: סליחה, מה זה נקרא "הכסף נלקח"?

קולט אביטל: נלקח חזרה?

מאיר שפיגלר: נלקח זאת אומרת: כסף שלא עבר, אנחנו לקחנו אותו חזרה.

מאיר שפיגלר: אנחנו פיזרנו להם את הכספים.

קולט אביטל: והחזרתם את זה לרבנים?

מאיר שפיגלר: עדיין לא.

מאיר שפיגלר: לקחנו להם את הכספים – רק שניה.

מאיר שפיגלר: יש כאן סוגיות משפטיות.

מאיר שפיגלר: הרי אנחנו לא פועלים בוואקום.

מאיר שפיגלר: אנחנו גם רוצים לעשות את עבודתנו בצורה נאמנה.

מאיר שפיגלר: קודם כל, מועצות דתיות שלא העבירו כסף לקייסים, הכסף לא המשיך לעבור אליהם.

קולט אביטל: אבל למה מענישים את הקייסים?

קולט אביטל: כי הם לא מקבלים משכורת.

מאיר שפיגלר: אנחנו לא מענישים.

מאיר שפיגלר: אם תתני לי רק בשטף לומר את דברי, זה יהיה ברור.

מאיר שפיגלר: קודם כל, אנחנו מיד נקטנו בפעולות.

מאיר שפיגלר: זה מה שרציתי לומר.

מאיר שפיגלר: לא בדיבורים, בפעולות.

מאיר שפיגלר: דבר שני – אנחנו דואגים, אל מול המועצות הדתיות, שעל בסיס מה שאנחנו מעבירים להן, הכסף יגיע לרבנים ולקייסים האתיופים, כמו שמגיע להם בדין, קרי: כמו רב שכונה לכל דבר ועניין.

מאיר שפיגלר: נקודה שלישית : המצב שהיה במערכת – לא היה בכלל פיקוח על כל הסוגיה של הרבנים האתיופים שמשרתים את הקהילה שלהם באמצעות המועצות הדתיות.

מאיר שפיגלר: זאת האמת.

מאיר שפיגלר: גם המועצות הדתיות לא פיקחו עליהם.

קולט אביטל: מי צריך להיות המפקח?

מאיר שפיגלר: שניה, ברשותך.

קולט אביטל: אני שואלת, אז תענה לי, בבקשה.

מאיר שפיגלר: אני אענה, אבל את קורעת לי את חוט המחשבה כל הזמן.

מאיר שפיגלר: בסוף?

מאיר שפיגלר: בסוף מי שצריך להיות אחראי על זה זה משרד הדתות לשעבר, ונכון להיום הרשות הארצית לשירותי דת.

קולט אביטל: עכשיו תראה: אני שמחה על הכוונות הטובות, אבל - - -

מאיר שפיגלר: לא, אבל זה גם מעשי.

קולט אביטל: בסדר, אבל בוא נהיה יותר מעשיים.

קולט אביטל: הכרזת שיש כבר מעשים.

קולט אביטל: עכשיו תרד רמה ותיתן לנו בבקשה קצת יותר מידע.

קולט אביטל: אל"ף, אני מבינה מדבריך שאתה כבר מודע לזה, יודע, שיש הפרשים, הבדלים, ברמת השכר.

קולט אביטל: אני צודקת?

מאיר שפיגלר: מה שאנחנו יודעים זה שהמועצות – לא אנחנו.

מאיר שפיגלר: המדינה - - -

קולט אביטל: אני קודם שואלת מי קבע את רמת השכר.

קולט אביטל: תענה לי.

מאיר שפיגלר: אז אני מסביר: יש החלטת ממשלה משנת 1993, שאמרה בצורה מפורשת שהקייסים והרבנים שמשרתים את הקהילות האתיופיות באמצעות המועצות הדתיות, יקבלו שכר שזהה לשכר של רב שכונה.

קולט אביטל: אני שמחה לשמוע שהחלטת הממשלה הייתה שהשכר הוא זהה.

קולט אביטל: עכשיו, תגיד לי בבקשה – אם זו החלטת הממשלה ואתה עורך דין – ואנחנו נוציא את החלטת הממשלה כדי לבדוק אם זה מה שנאמר בה – אם זאת ההחלטה אני חוזרת על שאלתי: אתה רואה היום שיש שתי רמות שכר שונות.

קולט אביטל: האם אתה כרגע, במסגרת פעולתך שכבר התחלת לפעול כדי לתקן את המצב, האם הדבר הראשון שדאגת לו, זה להשוות את השכר?

מאיר שפיגלר: כן.

מאיר שפיגלר: פנינו למועצות הדתיות במכתב מפורש, וגם באמצעות - - -

קולט אביטל: אפשר לקבל העתק מהמכתב הזה?

מאיר שפיגלר: כן.

מאיר שפיגלר: ואמרנו להם בצורה חד משמעית בדיוק את מה שאת אמרת.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: כמה לפי דעתך, כמה אתה יודע, כממונה על הנושא, במה מתבטא היום ההפרש בשכר?

מאיר שפיגלר: אריאל יכול להגיד את זה בצורה יותר מפורשת.

מאיר שפיגלר: אין לנו עדיין את כל המידע.

מאיר שפיגלר: אנחנו פעלנו בנושא הזה אך לאחרונה.

קולט אביטל: בממוצע.

קולט אביטל: בבקשה, אריאל.

אריאל קטן: אנחנו מעבירים למועצה הדתית כסף עבור הקייס, כאשר לפי החישובים שלי יש קצת פחות מ-10% הפרש בין מה שרב שכונה מקבל לבין מה שאנחנו מעבירים.

אריאל קטן: ההפרש העיקרי נוצר מזה שהמועצה הדתית לא מעבירה לקייס.

אריאל קטן: אנחנו מעבירים כמעט את כל – יש לנו את התקציב שלנו, כאשר - - -

קולט אביטל: סליחה, אריאל.

קולט אביטל: אתה הגעת קצת באיחור.

קולט אביטל: יש פה שני עיוותים.

קולט אביטל: העיוות הראשון שנקבע פה על דעת כולם, זה שיש הפרשים ברמת השכר מלכתחילה.

קולט אביטל: נניח, שכרו של רב שכונתי רגיל הוא 9000 שקל, ושכרו של קייס מלכתחילה הוא 7000 שקל.

קולט אביטל: בנוסף, קורה דבר נוסף, שכיוון שהכסף מועבר דרך המועצה הדתית, פתאום חלק מההטבות שהיו צריכות להיות מועברות גם לאותם הקייסים, לא מגיעים אליהם.

קולט אביטל: אז לפי הבנתי, זה מה שנאמר כאן, שגיליתם שחלק מהכסף הזה בעצם נשאר במועצה הדתית.

קולט אביטל: המועצה הדתית החליטה להפריש לעצמה כספים, וכבר נקטתם פעולה להקפיא את התקציבים של אותן המועצות שלקחו לעצמן את החופש לעשות את זה.

קולט אביטל: צדקתי עד עכשיו?

קולט אביטל: זה נכון?

מאיר שפיגלר: צדקת בעיקרון.

מאיר שפיגלר: לא בפעולה שעשינו, עשינו פעולה קצת אחרת, אבל בעיקרון צדקת.

קולט אביטל: בסדר.

קולט אביטל: עכשיו אני חוזרת לחטא הקדמון.

קולט אביטל: החטא הקדמון שהוא למעלה.

קולט אביטל: מדוע יש הפרש בשכר, אם הכוונה היא ואם אומר לי עורך דין שפיגלר, שיצאה הנחייה לשלם בדיוק את אותה המשכורת?

קולט אביטל: אתה בא ואומר לי שאתה מלכתחילה מעביר 10% פחות.

קולט אביטל: נכון?

אריאל קטן: כן.

קולט אביטל: סליחה, איך זה מתיישב פה?

אריאל קטן: בשנת 1993 הוועדה החליטה, האוצר תקצב, כאשר בזמנו מונו כ-חמישים קייסים, לאחר מכן מונו עוד.

אריאל קטן: התקציב לא הותאם בהתאם למספר הקייסים שמשרתים בפועל - - -

קולט אביטל: ואז כדי לכסות את כולם הורדתם.

קריאות: - -

9315: אבל הייתה החלטה על 70 קייסים.

קריאות: 71.

קולט אביטל: זאת אומרת:

קולט אביטל: אתם בעצם לא הגדלתם את העוגה.

קולט אביטל: זה מה שקרה.

קולט אביטל: לא הגדלתם את העוגה, לקחתם את אותה עוגה שלא הותאמה, ואמרתם: אנחנו מוסיפים עוד עשרה קייסים, עוד עשרה קייסים, יש לנו את התקציב הזה, עכשיו כל פעם נוריד קצת ממישהו אחר כדי שנוכל להעסיק עוד אנשים.

קולט אביטל: זה מה שקרה בפועל?

אריאל קטן: כן.

קולט אביטל: זה מה שקרה בפועל.

קולט אביטל: לכן, מה שאתה אומר לי, זה שאתם לא יכולים עכשיו להגדיל את התקציב.

קולט אביטל: עורך דין שפיגלר, עד שהדבר הזה לא יותאם מבחינה תקציבית, זאת אומרת: שלא יתקצבו את הסך הכל, לא תוכלו להעלות את המשכורות, כדי להגיע לאותה רמה.

קולט אביטל: זה מה שקורה כאן.

קולט אביטל: זאת אומרת שהפעילות שלך צריכה ללכת לא רק כלפי מטה, אלא גם כלפי מעלה.

אריאל קטן: זאת אחת הפעולות.

אריאל קטן: מקומות שקיבלו כספים שלא היו אמורים לקבל, או שלא העבירו אותם הלאה מכל מיני סיבות, או שאף אחד לא דיווח, אז אנחנו מפסיקים את התקצוב של המקומות האלה, ואז אותה עוגה מחולקת לפחות אנשים.

קולט אביטל: עורך דין שפיגלר, יש לנו כבר עכשיו הבנה מה קרה כאן, לפחות בשאלה איך מחלקים את הכסף.

קולט אביטל: זה אומר שבעצם הדבר הראשון שצריך לבוא דרך הרשות, זה להתאים את התקציב למספר הקייסים שמכהנים עכשיו.

קולט אביטל: נכון?

מאיר שפיגלר: נכון.

פיני קבלו: לפי מה זה נקבע?

פיני קבלו: כשהם מדברים על העברת תקציב הם מעבירים 40%, כאשר הרשות צריכה להשלים ב-60%?

פיני קבלו: או שזה מלא?

קריאות: לא.

קריאות: אין השלמה.

פיני קבלו: אה.

פיני קבלו: אין השלמה?

מאיר שפיגלר: לא, לא.

מאיר שפיגלר: זה לא נכון.

מאיר שפיגלר: בנושא הקייסים אנחנו מעבירים את כל המאה אחוז.

פיני קבלו: הבנתי.

מאיר שפיגלר: כל המאה אחוז באחריות המדינה, אנחנו לא מטילים את האחריות על שום גורם נוסף.

מאיר שפיגלר: את אמרת בגדול את שני הדברים.

מאיר שפיגלר: אחד, הבעיה בצורה היותר אגרסיבית שלה נבעה מכך, שאנחנו העברנו כסף – אגב, מה שהוא אמר על 10% זה נכון להיום.

מאיר שפיגלר: אנחנו לא בדקנו עדיין את מה שהיה בעבר הרחוק, ואני לא בטוח שבעבר הרחוק זה היה 10%.

מאיר שפיגלר: אני - - -

קולט אביטל: כנראה שהיה פחות.

מאיר שפיגלר: בטוח שהכסף תאם.

מאיר שפיגלר: לא, לא.

מאיר שפיגלר: הכסף תאם.

מאיר שפיגלר: פשוט היו קיצוצים רוחביים במערכת שהחילו אותם גם על הקהילה האתיופית, על הרבנים האתיופים.

מאיר שפיגלר: לצערי הרב בעבר, ואולי גם בהווה, לא דאגו לעדכן את זה.

קולט אביטל: אבל לא החילו אותם על אנשים אחרים, על רבנים אחרים.

מאיר שפיגלר: החילו אותם על המשרתים בקודש.

מאיר שפיגלר: אני אומר לך.

מאיר שפיגלר: יש לנו 1300 משרתים בקודש, רבנים שנולדו בארץ, וגם שם משרד האוצר קיצץ בקיצוצים הרוחביים שהיו במערכת, את סך התקציב שעמד לטובת המשרתים בקודש.

מאיר שפיגלר: כל שנה הוא מקצץ.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: את רצית להגיד משהו, בבקשה.

יסמין קשת: קודם כל, אני מתנצלת על האיחור, היה לי פנצ'ר, ואני רוצה להכניס את הדברים לקונטקסט.

יסמין קשת: אנחנו - - -

קולט אביטל: מה את אומרת.

קולט אביטל: זה שאת איחרת – אנחנו לא הכנסנו אותם לקונטקסט.

קולט אביטל: תודה.

יסמין קשת: לא, לא.

יסמין קשת: אין לי שום טענה כלפי מה שהיה פה, ממש לא.

יסמין קשת: אבל דובר פה על האפליה של הרבנים האתיופים בשכר, ואמר הרב הדנה שבעצם הרבנים הם כמו אורחים במועצות הדתיות.

יסמין קשת: זה לא בא בפני עצמו, אלא מדובר גם על העניין של הסמכויות.

יסמין קשת: האפליה מתבטאת ממש גם במהות הדברים ולא רק בשכר.

יסמין קשת: והדוגמה שהרבנים טענו לטבקה הייתה בנושא של רישום נישואים.

יסמין קשת: בשנת 2002 – גם הרבה לפני כן – הוסמכו רבנים אתיופיים להיות רושמי נישואין במועצות הדתיות.

יסמין קשת: טבקה נאלצה אפילו להגיש בג"ץ באותה שנה, מכיוון שזה לא קוים והיו שולחים את כל הזוגות הצעירים האתיופיים שרוצים להירשם לנישואין.

יסמין קשת: הכל התנקז אצל הרב הדנה בתל אביב - - -

9315: עד היום.

יסמין קשת: הוא כבר לא היה יכול לעמוד בעומס.

יסמין קשת: בג"ץ בסופו של דבר קבע פסק דין בהסכמה שהמצב הזה לא ימשך והזוגות יוכלו - - -

קולט אביטל: גבירתי, האמת היא שזה מאד מעניין וזה מאד חשוב, אבל זה לא הנושא.

יסמין קשת: אז בדיוק אני מגיעה עכשיו לקישור של הדברים.

יסמין קשת: למרות פסק הדין שקבע שכן ניתן להירשם במועצות הדתיות ברחבי הארץ, משרד ראש הממשלה והמועצות הדתיות לא אוכפים את פסק הדין, ולא נותנים לאותם רבנים שיושבים כאן, שהם גם מוסמכים כרושמי נישואין, לבצע את התפקיד שלהם, בגלל שהמועצות הדתיות לא מאפשרות את זה.

קולט אביטל: זה נכון?

קריאות: - -

ראובן יאסו: - -

קולט אביטל: סליחה, תסלח לי אדוני, אני מבקשת ממך לצאת החוצה.

קולט אביטל: אני מבקשת ממך – או שתתנהג ולא תפסיק כל אחד.

קולט אביטל: באמת, אנחנו לא בכיתה.

ראובן יאסו: אני אגיד לך משהו.

קולט אביטל: לא, אני מצטערת.

קולט אביטל: תבקש רשות דיבור, תקבל.

קולט אביטל: תשב, אני מבקשת ממך.

קולט אביטל: אני מבקשת לשמוע מאחד הרבנים האחרים.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: בבקשה.

מיכאל מקונן מהרט: אני הרב מיכאל, אני עובד במועצה הדתית אשדוד.

מיכאל מקונן מהרט: לא יתכן – חייל, שולחים אותו לעזה, תסתדר לבד, וגם לא נותנים לו את הנשק וגם לא את הכלים.

מיכאל מקונן מהרט: אנחנו עובדים בנאמנות עם הקהילה שלנו.

מיכאל מקונן מהרט: עברנו את העבר הכי קשה, עברנו דרך סודן בשביל להגיע לארץ ישראל, והתגעגענו אליה במשך 2500 שנה.

מיכאל מקונן מהרט: ברגע שאני מגיע לכאן – הרב האתיופי, בגלל שהצבע שלך שחור, אתה לא תיכנס למועצה הדתית וזה אני לא יכול לסבול.

מיכאל מקונן מהרט: אם באמת מדינת ישראל לא רוצה לקבל אותנו – אנחנו מעסיקים את האנשים החכמים, האנשים המקובלים, כל הקהילה, במשך עשר שנים.

מיכאל מקונן מהרט: התעללות.

מיכאל מקונן מהרט: כאורח.

מיכאל מקונן מהרט: מה זה אורח?

מיכאל מקונן מהרט: בכלל יש מועצות דתיות שנותנות הוראה מראש לא לשתף אתנו פעולה ולא להגיד בוקר טוב, אפילו.

מיכאל מקונן מהרט: לא להגיד בוקר טוב.

מיכאל מקונן מהרט: השכר הוא לא שכר.

מיכאל מקונן מהרט: לי יש שבעה ילדים, אני מקבל 3,300 שקל.

קולט אביטל: עורך דין שפיגלר, יש לך הרבה עבודה.

מיכאל מקונן מהרט: זה למרוח כאן, לדבר בשולחן, כל אחד יכול לדבר.

מיכאל מקונן מהרט: שלושים מיליון שנעלמו בדרך מ-71 קייסים, כולל הרבנים.

מיכאל מקונן מהרט: כל הכסף שלושים מיליון שקל.

מיכאל מקונן מהרט: אתם לא מתביישים?

מיכאל מקונן מהרט: אתם לא מתביישים?

מיכאל מקונן מהרט: עד שגייסנו את עצמנו, עד שהגענו לעורכת דין, ומחפשים את עצמנו, ועכשיו נתעסק בדיברנו לא דיברנו, אני יודע מה יהיה - - -

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

מיכאל מקונן מהרט: אני אומר לכם: לא נסבול יותר.

מיכאל מקונן מהרט: אם לא יסתדר עד סוף שבוע זה, אנחנו לא נסבול יותר את מה שאנחנו סובלים.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: אתם לא תסבלו.

קולט אביטל: הבעיה היא שאתם משרתים ציבור.

קולט אביטל: אתם צריכים לקבל את המשכורות, והציבור זכאי לקבל גם שירותים.

מיכאל מקונן מהרט: תנאים לא-תנאים.

מיכאל מקונן מהרט: איך אנחנו יכולים לשרת?

מיכאל מקונן מהרט: זאת התעללות.

9315: האמת היא שהבעיה הזאת היא אנומליה.

9315: אני בכלל חושב שהקונספט הזה של רבנים אתיופים רק לאתיופים, זה בכלל עוול חברתי שאני לא יודע אם אי פעם אפשר לתקן אותו.

9315: אני יודע שבוועדה הזאת עוסקים המון בנושא של קליטת עולי אתיופיה ותחושות אפליה.

9315: אבל זה סימפטום.

9315: גם ההמצאה הזאת, שרבנים אתיופים רק לאתיופים, וגם שהממשלה נאלצה לקבל החלטה כי פשוט הרבנות הראשית או הממסד הדתי לא סופר את האתיופים.

9315: זאת עובדה.

9315: מזה אי אפשר לברוח.

9315: אם לא פותרים את הבעיה בצורה יסודית – וגם כשאתה מקבל במועצה דתית רושמי נישואין או נותן הרגשה ותחושה טובה לרבנים ולקייסים שמשרתים את הקהילה, אותו הרב האזורי או הסביבתי שבמועצה אומר: אוקי.

9315: הם נמצאים אצלי, לפחות אני אגזול מהם גם כסף.

קולט אביטל: כן.

9315: לכן, העוול שנעשה הוא לאו דווקא רק במישור הזה של מה שקורה להם כרגע בכיס.

9315: זה נכון, אבל העוול הוא עוול חברתי.

9315: אני חושב שצריך למצוא – אולי בבקשה, אולי בפניה לוועדה, בהזדמנות זו – שבכלל לדון ביחס של הממסד הדתי ליוצאי אתיופיה מבחינה דתית.

9315: מה זאת אומרת?

9315: מחר יהיה מורה יוצא אתיופיה רק לאתיופים?

9315: זה מה שכמעט נשאר לעשות.

9315: אם עכשיו יש רבנים רק לאתיופים – אני הייתי רוצה לשאול האם הוא יכול היום להשיא או לחתן מי שאינו יוצא אתיופיה?

אברהם שי: חוץ מדתי – כן.

9315: כל הדברים האלה הם אנומליה חברתית קשה שאי אפשר להתעלם ממנה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: כן, בבקשה.

קולט אביטל: טוב, יש פה עניין של סגרגציה ברורה לגמרי.

9315: כן.

ראובן יאסו: יש לי פה פניה לשלושה גורמים.

ראובן יאסו: שני גורמים שהיו מכותבים, שלדעתי הם היו צריכים להופיע, אם יש פה כוונה אמיתית לתקן את העוול.

ראובן יאסו: למשל – איפה נציג של מבקר המדינה?

ראובן יאסו: איפה נציג של שירות המדינה?

ראובן יאסו: אני שואל פה.

ראובן יאסו: איפה שתיקת הכבשים של היועץ המשפטי לממשלה?

ראובן יאסו: - -

קולט אביטל: סליחה, אני פשוט רוצה להבהיר: הוועדה הזאת היא ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ואין לה סמכות להזמין לישיבות שלה את נציגי מבקר המדינה.

קולט אביטל: נציגי מבקר המדינה הולכים רק לוועדה של ביקורת המדינה.

קולט אביטל: אנחנו יכולים לנסות.

קולט אביטל: אם נראה שיש לנו סיבה, תוך שבוע-שבועיים-חודש, שנחליט כאן, ונראה ששום דבר לא זז, אז אנחנו רשאים לפנות למבקר המדינה.

קולט אביטל: זה כלי נוסף.

ראובן יאסו: כן, אבל תתני לי לסיים – אני מתכוון, למשל: נושאים אחרים שעולים בתקשורת, שחיתות וכדומה – היועץ המשפטי לממשלה נכנס לתמונה בעצמו, ומורה לבדוק.

ראובן יאסו: איפה פה שתיקת הכבשים של היועץ המשפטי לממשלה?

ראובן יאסו: איפה פה מבקר המדינה?

ראובן יאסו: הרי במקרה הזה מבקר המדינה היה צריך להגיש תלונה במשטרה - - -

קולט אביטל: אוקי, תודה.

קולט אביטל: זה בסדר, אבל זה לא עוזר לנו להתקדם בדיון.

קולט אביטל: בבקשה.

אברהם שי: דוגמה אחת.

אברהם שי: לפני שנה וחצי העבירו ממשרד ראש הממשלה עבור שני קייסים – אני חוץ מהתעודות שיש לי פה, חוץ מהרבנות, יש לי עוד הרבה תעודות פה.

אברהם שי: אני יכול להראות את זה לכולם, לא מתבייש ואני יכול להתקבל בכל דלת.

אברהם שי: אין שום בעיה.

אברהם שי: אבל, המגמה של האנשים הדתיים שעשו משחק פוליטי מכל הדבר הזה, עוברת את כל הגדרות.

אברהם שי: עוברת את כל הקווים האדומים.

אברהם שי: הווי זה אומר:

אברהם שי: לפני שנה וחצי העבירו ממשרד ראש הממשלה תקציב של הקייסים בשבילי ובשביל עוד אחד.

אברהם שי: מה עשו?

אברהם שי: במשך שנה, שנה וחצי, לא קיבלנו כסף - - -

קולט אביטל: איפה זה נשאר?

אברהם שי: לא יודע.

אברהם שי: זה נעלם.

אברהם שי: הנה, נתנו לו גיבוי במשרד ראש הממשלה.

אברהם שי: הממונה חדש ובמקרה גם הממונה שלו, של סגן - - - באשדוד, למשוך אותו אלי.

אברהם שי: מי שהוא מצא לו קורבן זה אני והקייסים ככה.

אברהם שי: זו מגמתיות של אנשים שלא רוצים אותנו פה.

קולט אביטל: תודה, תודה רבה.

אברהם שי: אני לא סיימתי.

אברהם שי: כשקיבלנו, מה הם עשו?

אברהם שי: מה עשה הממונה?

אברהם שי: שלח את כל הקייסים החוצה.

אברהם שי: אמר: לא קיבלנו כסף.

אברהם שי: ויעיד על זה - - - סוויסה, מוועד העובדים.

אברהם שי: הוא שילם להם, אני שתקתי.

אברהם שי: זאת אומרת, הם לא רוצים אותנו פה.

קולט אביטל: זאת אומרת הכסף עבר, והם לא העבירו את הכסף.

אברהם שי: לא העבירו אלי את הכסף.

אברהם שי: העבירו לכל האחרים.

אברהם שי: זה עוול.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אני מבקשת לסיים.

אברהם שי: שניה, אני חייב משהו להגיד.

אברהם שי: אנחנו לא סוג ב'.

אברהם שי: אנחנו אזרחים.

אברהם שי: אנחנו - - - אבל אנחנו בני אדם, יש לנו ילדים.

אברהם שי: אי אפשר להתעלל בנו.

אברהם שי: סגרתי את הדלת של המועצה הדתית, לא אמרתי שום דבר.

אברהם שי: מישהו אתמול בא – חמש שנים הוצאתי את הנשמה בשביל המועצה הדתית וכל התושבים, גם אתיופי וגם הכללי.

אברהם שי: זה ממש חורה.

אברהם שי: כי יש כל כך הרבה אנשים נחמדים, רוצים את השירות שאני נותן, לכולם אני נותן, לא רק לאתיופים.

אברהם שי: אבל זה חורה לי.

אברהם שי: אדם בטלן שלא שירת בצבא, לא כלום, בא ונותנים לו גיבוי ממשרד ראש הממשלה.

אברהם שי: זה לא יתכן.

אברהם שי: אנחנו לא ניתן.

אברהם שי: שלושים מיליון שקל נבלעו פה.

אברהם שי: אנחנו נמצא את כל הדברים להחזיר את זה.

אברהם שי: זה כולל את הכסף של הקייסים, של הילדים שלהם שמהם נגזל הכסף.

אברהם שי: אנחנו נמצא את כל הדרכים בשביל להשיג את זה, כולל מה שכבר עשינו עד הרגע.

אברהם שי: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: פיני קבלו.

פיני קבלו: אני חושב, כנציג השלטון המקומי, מה שבעבר הייתה לנו השפעה של הרשויות המקומיות, בסופו של דבר עם כל התהליך של ההעברה של הנציגים שלנו, אני מבין שמרבית הכוח עבר למשרד ראש הממשלה.

פיני קבלו: אני חושב שבכלל, הנושא של המועצות הדתיות עולה יותר מדי זמן בוועדות.

פיני קבלו: זה כל ועדה וועדה.

פיני קבלו: פעם זה בנושא שכר, פעם זה בנושא בלדניות, פעם זה בנושא אחר, והגיע הזמן – אחרי המהלך הזה, שבא כביכול לפתור את הבעיה של המועצות הדתיות – שהבעיה הזאת תיפתר.

פיני קבלו: כי זה לא נגמר.

פיני קבלו: מישהו שם לקח שליטה על המועצות הדתיות, יש שם הרבה מאד פוליטיקה שנעשית ברמות המקומיות ומילואים ברמות המקומיות – שאני לא כרגע להיכנס אליהם.

פיני קבלו: כרגע, מי שמנהל את המועצות הדתיות הם מזכירי המועצות הדתיות.

פיני קבלו: הם כפופים למרות.

פיני קבלו: הם כבר לא נבחרים – מה שהיה פעם ראשי מועצות דתיות שנבחרו, והם קבעו לעצמם – הגיע הזמן שתתחילו להוריד הפניות מפורשות.

פיני קבלו: לא יכול להיות שאני שומע ממך שאתה מעביר כסף ולא משלמים.

פיני קבלו: תיקח את ראש המועצה הדתית, תסגור לו את המועצה.

פיני קבלו: תעיף אותו משם.

פיני קבלו: שיתחיל קצת להיות סדר.

פיני קבלו: מספיק עם הבלגן הזה, לוקחים כסף של רבנים, נותנים אותו לבלדניות ועושים בכסף כל אחד מה שהוא עושה – או שמכסה גירעונות, או שמשלם פנסיות אחרות.

קולט אביטל: פעם עשו את זה גם בשכר של מורים, עד שנאלצנו לחוקק חוק נפרד ולפתוח חשבונות בנק ייעודיים.

פיני קבלו: זהו.

פיני קבלו: הרושם שלי הוא שבמועצות הדתיות כל אחד עושה מה שהוא רוצה.

פיני קבלו: אין ספק שאני מכיר מקרוב את כל הנושא הזה.

פיני קבלו: קודם כל, בקהילה האתיופית זה קודם כל מתחיל בתוכם.

פיני קבלו: אני ניסיתי הרבה שנים לאחד אותם סביב רב מסוים.

פיני קבלו: אז נכון שהם מאד מקבלים גם את המוסד הרבני שלנו, והם שותפים גם למוסד הרבני שלנו.

פיני קבלו: הנושא של הקייסים הוא מאד בעייתי.

פיני קבלו: כל קבוצה בקהילה יש לה את הקייס שהיא רוצה, אבל כרגע אני לא נכנס לזה.

פיני קבלו: הנושא הזה של הקהילה האתיופית חייב - - -

9315: הבעיה היא שלא מקבלים את הסמכויות של הקייסים.

9315: אם היו מקבלים את הסמכויות של הקייסים הכל היה מסתדר.

פיני קבלו: תראה, אמרת דברים מאד נכונים.

פיני קבלו: ברגע שצריכים רבנים לקהילה האתיופית, אני חושב שיש כאן בעיה שצריך להתמודד אתה וצריך לפתור אותה.

פיני קבלו: למה היינו צריכים להקים מערכות פנימיות לעדה האתיופית ולא לתת להם תחושה שהם מרגישים?

פיני קבלו: כי זה מתחיל יותר מהמוסד הרבני שלנו, ששם אולי לחלק מהמוסדות הרבנים, קשה מאד לעכל את הדברים.

פיני קבלו: הם מה שנקרא משלימים עם הדברים, אבל אחר כך, בשטח, הם עושים את הדברים שנוחים להם.

פיני קבלו: רב שרוצה לקרב מקרב, רב שמקצין בדעות שלו קצת מרחיק, ולכן בעניין הזה חייבת להיות החלטה משמעתית של אנשים שכפופים, שמקבלים משכורות, אם זה רב, אם זה מועצה דתית, ואי אפשר לשמוע כל הזמן מעבירים ולא מקבלים.

פיני קבלו: אני לא מבין.

פיני קבלו: יש מישהו שאחראי על המוסד הזה?

קולט אביטל: כן, אבל זה חלק מהבעיה.

קולט אביטל: זה חצי בעיה.

פיני קבלו: זה חלק מהבעיה, תפתרו את הבעיה.

פיני קבלו: כי אני שומע אותך הרבה מאד פעמים בוועדת הפנים, בוועדה לזכויות - - -

קולט אביטל: את מי?

פיני קבלו: את שפיגלר.

קולט אביטל: הוא ירש מצב נתון.

פיני קבלו: הוא ירש, אבל - - -

מאיר שפיגלר: אני לא מתחמק מאחריות.

פיני קבלו: אוקי, אבל אתה לא יכול לבוא ולהגיד כאן:

פיני קבלו: אנחנו מעבירים אבל לא משלמים.

פיני קבלו: אתה לא יכול לבוא ולהגיד כזה דבר.

קולט אביטל: אוקי, אבל הוא גם נקט אמצעים נגד אלה שלא משלמים.

ראובן יאסו: הוא לא נקט.

אברהם שי: להפך.

אברהם שי: נותנים לו גיבוי.

מאיר שפיגלר: כבוד היושבת ראש, אני יכול לומר שני משפטים?

קולט אביטל: כן, בבקשה.

מאיר שפיגלר: תודה.

מאיר שפיגלר: אז קודם כל, אני אומר את האמת על השולחן ואני לא אנסה לטייח דבר, כי כך חינכו אותי.

מאיר שפיגלר: ואם אני אומר שאנחנו מגיעים כספים והם לא מגיעים ליעד שלהם, אז זו המציאות.

מאיר שפיגלר: ואנחנו מטפלים בה ונטפל בה כדי שהיא לא תחזור על עצמה.

מאיר שפיגלר: באותו רגע שאנחנו, מתוך רצון שלנו, מתוך מגמה שלנו – עוד לפני שזה צץ ועלה באמצעי התקשורת השונים – אנחנו הלכנו ובדקנו את זה כמו שאנחנו בודקים עוד הרבה מאד דברים, והאיר את הסוגיה הזאת הנציג של הממונה על השכר במשרד האוצר, שאנחנו עובדים אתו בעצה אחת.

מאיר שפיגלר: דבר שני, ברשותך, לפחות בעת האחרונה, המועצות הדתיות נמצאות תחת פיקוח – יחסית – צמוד ביותר.

מאיר שפיגלר: אין מועצות דתיות כמו שהיה בעבר.

מאיר שפיגלר: ואגב, לגבי המזכירים: לא המזכירים מנהלים את המועצות הדתיות, כי יש ממונים במועצות דתיות, יש מועצות דתיות עם הרכבים שלהן יש יושב ראש, ונכון שיש מועצות דתיות שיש להן מזכירים, ויש רואה חשבון מטעמנו, מטעם המדינה, שגורם לכך שאי אפשר להוציא אפילו שקל מהמועצה הדתית בלי שהוא מאשר את זה, ובסוף זה מגיע לאישורים.

מאיר שפיגלר: ואני נושא באחריות מלאה על כל דבר ועניין שמתרחש בצורה זו או אחרת במועצות הדתיות, גם בהקשר לקייסים ולרבנים האתיופייים, וכפי שאמרתי, אנחנו פועלים ונמשיך לפעול, ואני מאד מקווה שכל הסוגיה הזאת תמצא את פתרונה בקרוב ותהיה עבר נשכח.

יסמין קשת: אז איך זה שהם לא מקיימים את פסק הדין לגבי רישום נישואים?

קולט אביטל: סליחה, את לא ברשות דיבור.

קולט אביטל: בבקשה, גבירתי.

שרון אברהם-ויס: אני מבינה שיש קונצנזוס לגבי התנהלות שאינה תקינה במועצות הדתיות, סביב השולחן הזה - - -

קולט אביטל: אבל יש גם קונצנזוס לגבי מקור הבעיה.

שרון אברהם-ויס: זה מטופל וזה בסדר.

שרון אברהם-ויס: אני רק רוצה להדגיש שלעניין המקרה הקונקרטי שלנו, יש פה היעלמות כספים שיש לה הגדרה מאד ברורה במשפט הפלילי, על אף שנזהרתי במילותי, שנמשכת כבר הרבה מאד שנים.

שרון אברהם-ויס: צריך לבדוק את זה וצריך - - -

קולט אביטל: צריך גם לפנות לבתי משפט.

קולט אביטל: אפשר.

שרון אברהם-ויס: אז מיד אני אגיע לאפשרות של בתי המשפט.

שרון אברהם-ויס: אני חושבת שבמסגרת הבירור שנעשה פה עם המועצות הדתיות והפסקת הכספים, בין היתר צריך לקחת בחשבון גם החזרת כספים באופן רטרואקטיבי - - -

קולט אביטל: בדיוק.

קולט אביטל: בדיוק.

שרון אברהם-ויס: לאנשים האלה שכספם נגזל.

שרון אברהם-ויס: זה דבר ראשון.

שרון אברהם-ויס: דבר שני – מכתבו של מר קטן למועצות הדתיות באוגוסט 2005 מנחה – שבחישוב חודשי מקבלת המועצה הדתית על כל קייס 7295 שקלים.

שרון אברהם-ויס: אני אשמח לקבל את ההסכם הקיבוצי.

שרון אברהם-ויס: למיטב ידיעתי - - -

קולט אביטל: זה לגבי יתר הרבנים.

קולט אביטל: אבל הוא כבר אמר לך - - -

שרון אברהם-ויס: רק בעל ותק של עשר שנים מרוויח יותר מאשר מה שמתוקצב או שאמור להיות שכר ברוטו, כולל פנסיה, 7295 שקלים.

שרון אברהם-ויס: אני לא הצלחתי לקבל את ההסכמים האלה ולזה צריך להשוות.

שרון אברהם-ויס: הדבר העיקרי הוא בעצם העניין של התקינה.

שרון אברהם-ויס: אם אני מבינה נכון מה שעלה בישיבה הזאת – בשנת 1995 הייתה החלטת ממשלה - - -

קולט אביטל: חריגה.

שרון אברהם-ויס: ההחלטה הייתה לעשות ג'סטה.

שרון אברהם-ויס: זה לא עוגן, ובמשך עשר שנים ההתייחסות לאנשים האלה היא כאל עובדים זמניים.

קולט אביטל: נכון.

שרון אברהם-ויס: אין פה בעצם שום תקן, שום הסדר.

שרון אברהם-ויס: משרד ראש הממשלה מעביר איקס כסף.

שרון אברהם-ויס: מלבד העובדה שמגיע איקס מינוס, הרי שהאיקס הזה מלכתחילה לא תואם כנראה את מה שאמורים לקבל רבנים בעלי ותק של עשר שנים.

קולט אביטל: ברור, וזה נאמר.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני.

קולט אביטל: תציג את עצמך, בטובך.

עזריה אביהו: השם שלי קייס אביהו.

עזריה אביהו: אני רואה שהבעיה לא נולדה היום.

עזריה אביהו: משרד הדתות - - - מכל המועצות הדתיות.

עזריה אביהו: למה?

עזריה אביהו: כי אנחנו הקייסים, את כל התלושים העברנו לפני ארבע-חמש שנים, וגם היועץ המשפטי שהיה אחראי על הקייסים, הם ביקרו אחד אחד את כל המועצות הדתיות.

עזריה אביהו: הם הסתובבו אתנו, ביקרו אחד אחד, כל הקייסים, קיבלו כל התלושים.

עזריה אביהו: באים, יושבים עם המועצה הדתית, חוזרים.

עזריה אביהו: אומרים: אנחנו נטפל בכם כשאתם תירגעו.

עזריה אביהו: וגם כשאני שומע שהם מקזזים 10% מהתקציב – איך יכול להיות?

עזריה אביהו: 50 קייסים ו-12 רבנים שהיו, לא הגיעו ל-71.

עזריה אביהו: איך יכול להיות שמקזזים את התקציב?

9315: אם ההחלטה הייתה על 71, אז אין 71, יש רק 62.

9315: אז איך הם מקזזים 10%?

עזריה אביהו: גם מתוכם, המועצות הדתיות לא רוצות לקבל עשרה קייסים, לא רוצות לראות אותם, והתקציב חזר לאוצר.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני, ואנחנו מתקרבים לסוף הדיון.

קולט אביטל: בבקשה.

אליהו מלסה: אני ממועצה דתית לוד.

אליהו מלסה: אני מקווה שמחר תפתרי את הבעיה.

אליהו מלסה: את הדברים שאנחנו אומרים פה, אמרנו לפני שמונה שנים.

אליהו מלסה: אני זוכר.

אליהו מלסה: במשרד הזה.

אליהו מלסה: הכל אותו דבר.

קולט אביטל: מתי?

אליהו מלסה: על זה נאמר: B.C.

אליהו מלסה: - לפני.

שרון אברהם-ויס: ב-4 בינואר 2004, ישיבה 91 של הכנסת ה-16 - - -

קולט אביטל: 2004?

קולט אביטל: פה?

קולט אביטל: איפה?

שרון אברהם-ויס: בכנסת, במליאה.

קולט אביטל: בכנסת.

קולט אביטל: לא אצלנו.

אליהו מלסה: היו גם כמה דברים במשרד הזה.

קולט אביטל: לפני שנים, כן.

קולט אביטל: שוב – זה ט"ז.

קולט אביטל: טרם זמני.

אליהו מלסה: מה שאני מנסה להגיד פה – אנחנו באמת כואבים את הדברים.

אליהו מלסה: אנחנו לא באנו לבכות על המשכורת.

אליהו מלסה: המשכורת זה חלק קטן.

אליהו מלסה: אבל, אנחנו לא מקבלים את האפשרות לתת את השירות לעדה שלנו.

אליהו מלסה: יש אנשים שאין להם משרדים.

אליהו מלסה: יש רבנים שאין להם משרדים.

אליהו מלסה: יש אנשים ששולחים אותם להיות משגיחים.

אליהו מלסה: הם לא עובדים עדיין עם הקהילה.

אליהו מלסה: עד מתי ימשך העיוות הזה, אני לא יודע.

אליהו מלסה: אנחנו עכשיו קורבן של הקהילה, אנחנו נלחמים עם הקהילה שלנו, כי במקום לסדר את הבעיה, נכנסנו להיות עובדים זמניים ונשארנו זמניים.

אליהו מלסה: אין לנו את הכלים לטפל בקהילה.

אליהו מלסה: לא נותנים לנו את הכלים.

אליהו מלסה: אז אם תפתרו לנו את הבעיה, אנחנו נשמח.

אליהו מלסה: אם לא – שתטפלו בהם.

אליהו מלסה: אנחנו יכולים לסיים את העבודה, כל אחד יפרנס את המשפחה שלו.

אליהו מלסה: אבל איך קורה דבר כזה?

אליהו מלסה: עד מתי ימשך הדבר הזה?

אליהו מלסה: זה כבר עשר שנים שאנחנו בוכים, אף אחד לא פותר את הבעיה הזאת.

אליהו מלסה: יש מועצות - - - לא משרדים, לא כלים, לא שום דבר.

אליהו מלסה: איך אנחנו אמורים לפתור את הבעיות של הקהילה?

אליהו מלסה: איך אנחנו אמורים לעבוד בלי משרדים, בלי טלפונים?

אליהו מלסה: אני חושב שנעשה פה עוול גדול ואני מקווה שתיפתר לנו את הבעיה הזאת.

פיני קבלו: כרב שכונתי, איפה אתה מקבל את הקהל שלך?

אליהו מלסה: היה זמן שהיה איזה מבנה נטוש עד שלקחו את המבנה הזה.

אליהו מלסה: עכשיו אני מקבל יום בשבוע אחר הצהרים.

אליהו מלסה: בקיצור, הבעיה היא בלתי נסבלת.

אליהו מלסה: אנחנו לא יכולים דבר כזה שבמדינת ישראל שעברנו את כל הייסורים כדי להגיע אליה, קיבלנו את הסמכות מהרבנות הראשית, ואנחנו גם נסבול.

אליהו מלסה: זה לא מקובל.

אליהו מלסה: אנחנו לא נגד הרבנות הראשית.

אליהו מלסה: אנחנו מקבלים אותם.

אליהו מלסה: אבל לא יכול להיות דבר כזה.

אליהו מלסה: אנחנו היום עומדים בפני איומים.

יסמין קשת: אני דיברתי עם רבנים שמקבלים אנשים ברכב או בבית, כי לא נותנים להם את האמצעים במועצה.

קריאות: - -

קולט אביטל: אני חושבת שזה אמצעי מאד מעניין.

אליהו מלסה: אני רוצה להגיד לכם עוד משפט.

אליהו מלסה: יש פה רבנים שעומדים פה באיומים.

אליהו מלסה: כי אומרים שם בקהילה שאנחנו באמת מתעלמים מהקהילה.

אליהו מלסה: אנחנו לא מספיק פותרים להם את הבעיות, אין לנו את הכלים.

אליהו מלסה: למשל חתונות, כדי שהם יגיעו לחתונות הם צריכים לעבור ייסורים.

אליהו מלסה: אנחנו ממש מתעללים בקהילה.

אליהו מלסה: אנחנו נפסיק את העבודה בסוף.

קולט אביטל: אוקי, תודה.

קולט אביטל: את כל הנתונים קיבלתי, אנחנו פחות או יותר יודעים מאיפה זה נובע.

קולט אביטל: יש הסכמה פה לגבי העובדה – העובדות עצמן – שיש הפרשי שכר מלכתחילה, ושהכספים לא מגיעים משום שהם נעצרים במועצות.

קולט אביטל: זה העוול השני.

קולט אביטל: כל זה – יש פה הסכמה סביב השולחן הזה.

קולט אביטל: אז לגבי העובדות אנחנו כבר יודעים.

קולט אביטל: אני רוצה לעשות הפרדה, ואני מבטיחה לכם לקיים דיון נפרד, לגבי מקומם של הקייסים בתוך הממסד הדתי.

קולט אביטל: כי לא יכול להיות – ופה זו בעיה עקרונית שהיא לגמרי אחרת.

קולט אביטל: כי יש פה סגרגציה, יש פה התייחסות שונה, יש פה אנשים שעשו להם כאילו טובה ונתנו להם לעבוד, אבל הם לא יכולים לבצע את העבודה שלהם.

קולט אביטל: את הנושא הזה, בנושא הזה, אנחנו נקיים דיון נפרד, ונזמן את כל הגורמים שצריכים להיות אחראים לשילובם של הקייסים, לא רק כדי לשרת את הקהילות שלהם, אלא בתוך החברה הישראלית.

קולט אביטל: אנחנו רואים את כל הנושא הזה בחומרה – ואני אומרת את זה כבר לפרוטוקול וכבר לתוך ההחלטות – אבל על כך אנחנו נקיים דיון נפרד.

קולט אביטל: הייתי רוצה לנסות לסכם את הדיון הזה, כדי שנראה לאן אנחנו הולכים מכאן.

קולט אביטל: יש לך משהו להוסיף, בבקשה?

יעקב מועלם: אני אמרתי שהנושא חדש לי, אבל מכל מה שעולה כאן, יש מספר בעיות.

יעקב מועלם: יש בעיה תקציבית, דבר ראשון, שהיא בעיה שננסה לפתור אותה, אבל היא בעיה קשה.

יעקב מועלם: מי שמכיר בעיות תקציביות, זו לא בעיה קלה.

יעקב מועלם: אחרי זה יש בעיית ניהול והתנהלות.

יעקב מועלם: מי ממנה, איך מפקחים, איך זה מתבצע.

יעקב מועלם: זו בעיה שניה של הניהול של המועצות.

יעקב מועלם: לתקן בעיות ניהול זה סיפור מורכב.

קולט אביטל: בזה אני לא בדיוק מטפלת.

יעקב מועלם: אחרי זה, יש בעיית אכיפה.

יעקב מועלם: להגיד: תפטרו אותם, תעיפו אותם – זה לא עובד ככה.

יעקב מועלם: יש בעיה קשה מאד של אכיפה על עבירות כלכליות, במיוחד בנושא עבירות שכר.

9315: אתה כממונה על השכר יש לך חוקים שאתה יכול להפעיל אותם.

שרון אברהם-ויס: אין לך תקציב לאכיפה.

קולט אביטל: טוב, אני רוצה לסכם.

יעקב מועלם: אני רק רציתי להגיד בהקשר הזה שבממשלה עולה הצעה להביא לקראת סוף השנה הצעה לחוק אכיפה בנושאים האלה.

יעקב מועלם: אם זה יעבור זה יהיה יותר קל.

קולט אביטל: מי השר שמגיש את זה?

יעקב מועלם: זה עבר את ועדת השרים לחקיקה.

קולט אביטל: ומי זה שמגיש את זה?

יעקב מועלם: של משרד האוצר.

יעקב מועלם: שלנו.

יעקב מועלם: אנחנו יזמנו וזה עם אגף תקציבים.

קולט אביטל: וואלה.

קולט אביטל: זו פעם ראשונה שאני שומעת שהאוצר גם רוצה לאכוף חוקים.

קולט אביטל: חידוש מרענן.

יעקב מועלם: זו בעיה פוליטית.

יעקב מועלם: אני חושב שהבעיה של הממסד הדתית היא ברובה בעיה פוליטית שלנו, כאנשי מקצוע, קשה מאד מאד להתמודד אתה.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: אני רוצה להגיע לסיכומים.

יעקב מועלם: עוד משהו.

יעקב מועלם: אני יודע שיש המון צפי שכל הבעיות יפתרו ביום.

יעקב מועלם: לא הייתי אומר שכל הבעיות יפתרו ביום.

יעקב מועלם: אני את שלי אנסה לעשות, אני יודע שמאיר עושה את החלק שלו - - -

שרון אברהם-ויס: יש פה הפרת זכויות אדם.

קולט אביטל: גם זה, חוץ מהעניין.

קולט אביטל: בבקשה, רק אם זה משהו מאד דחוף.

אריאל קטן: משהו מאד עקרוני.

אריאל קטן: אחת הבעיות, כמו שאמרנו פה, זה שהעוגה מתחלקת על הרבה אנשים.

אריאל קטן: במקור העוגה הספיקה לכולם, כאשר עם השנים מונו - - -

קולט אביטל: היא נשחקה, הבנו.

אריאל קטן: לא, מונו - - -

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: ואתה מחלק אותה על פני האנשים היום.

שרון אברהם-ויס: כמה יש היום?

שרון אברהם-ויס: 71 היו בהתחלה.

אריאל קטן: יש 71 שמכהנים בפועל, במערכת רשומים רק 50.

אריאל קטן: כל אלה שנוספו בשנים האחרונות - - -

קריאות: - -

קולט אביטל: היית צריך להגיד את זה בהתחלת הדיון, לא בסוף הדיון.

קולט אביטל: תגיד את זה בהתחלה.

אריאל קטן: אפשר לסיים את המשפט?

קריאות: - -

שרון אברהם-ויס: ולמה 50?

שרון אברהם-ויס: סליחה.

שרון אברהם-ויס: מהתחלה היו 71.

אברהם שי: זה שנפטר, מקבלים גם עליו כסף.

אריאל קטן: תנו לי בבקשה לסיים את המשפט, ואחרי זה אם יש שאלות אני אשמח לענות.

קולט אביטל: לא, כבר אין זמן.

קולט אביטל: אז תסכם.

אריאל קטן: אוקי.

אריאל קטן: במשך הזמן, נוספו כל מיני רבנים.

אריאל קטן: נפטר הרב של גדרה – מינו את הרב יאסו.

ראובן יאסו: לא נכון.

ראובן יאסו: שקר וכזב.

ראובן יאסו: שקר וכזב.

קולט אביטל: הרב יאסו – אנחנו מתקרבים לסיום, לקראת הסיום – תשתוק, חדל.

קולט אביטל: הרב יאסו, אני מבקשת ממך.

ראובן יאסו: זה שקר וכזב.

ראובן יאסו: אני אתבע אותך על זה בתביעת דיבה אם אתה לא תחזור בך ממה שאמרת.

ראובן יאסו: יש פה עדים, אני אגיש נגדך תביעת דיבה.

קולט אביטל: הרב יאסו, החוצה בבקשה.

קולט אביטל: אני מבקשת ממך, החוצה בבקשה.

קולט אביטל: תודה.

ראובן יאסו: או שתחזור בך.

אריאל קטן: אוקי, אני מתנצל.

אריאל קטן: אני לא בדיוק - - -

ראובן יאסו: תחזור בך, תחזור בך, אחרת אני אומר לך: אני אתבע אותך בתביעת דיבה.

קולט אביטל: אני מבקשת ממך: די.

קולט אביטל: אל תפסיק ככה אנשים.

אריאל קטן: אחד הדברים שאנחנו - - - זה שוב את כל הנושא הזה.

אריאל קטן: מה שאנחנו יודעים זה שכל הרבנים והקייסים מכהנים ועושים את העבודה שלהם.

אריאל קטן: אנחנו כן רוצים שהם יעבדו.

אריאל קטן: אנחנו רוצים, אבל, שוב - - -

קולט אביטל: אתה לא אומר לי שום דבר חדש.

קולט אביטל: תגיד לי מה רצית להגיד?

קולט אביטל: כל זה עד עכשיו ידענו.

קולט אביטל: מה המסר שלך כרגע?

קולט אביטל: שצריך להגדיל את התקציב?

קולט אביטל: הבנו, תודה.

אריאל קטן: אנחנו בודקים ומנסים להגדיל את התקציב.

קולט אביטל: לא בודקים.

קולט אביטל: אני לא צריכה שתבדוק לי, אני צריכה שתפעל.

קולט אביטל: אם אתה יודע מה הסיבה, אם אתה יודע שבעצם עוגת התקציב שנתנו לך הספיקה בזמנו למספר איקס ונוספו לך ככה, אז אתם צריכים להיות אלה שדואגים שהתקציב יותאם.

קולט אביטל: עכשיו – תסלח לי שאני אומרת לך – אנחנו מדברים פה על פרוטות.

קולט אביטל: אנחנו מדברים פה על הפרשי שכר, פלוס-מינוס, ל-20-30 אנשים.

קולט אביטל: זה לא כזה סעיף תקציבי שאי אפשר להתגבר עליו.

יעקב מועלם: אני אמרתי: אני לוקח על עצמי להיכנס לסוגיה ולנסות למצוא פתרון, אבל אני לא הממונה על התקציב.

שרון אברהם-ויס: רק הערה אחת.

שרון אברהם-ויס: לא ברור לי: יש לי את פרטי התקציב לשנת 2002, ומצוין במפורש: העסקת קייסים במועצות דתיות, בסוגריים: 71.

שרון אברהם-ויס: בספר התקציב.

שרון אברהם-ויס: אז איך פה נאמר 50?

אריאל קטן: אני שוב אומר: אישרו לנו 71, יש פה במערכת כשל, שלמרות שאני - - -

ראובן יאסו: אבל אל תאמר שקר וכזב.

ראובן יאסו: זה לא נכון.

ראובן יאסו: אל תאמר כלום.

קולט אביטל: הרב יאסו, אני לא מבינה אותך.

קולט אביטל: כמה פעמים צריך להגיד לך?

קולט אביטל: אני מבקשת - - -

קריאה: יש לי שבעה ילדים.

קריאה: שבעה ילדים.

קולט אביטל: גם לי יש שבעה ילדים.

קולט אביטל: אז מה?

קולט אביטל: מה הסיפור – אין לי, אבל לא חשוב.

קולט אביטל: די, אני מבקשת מכם.

קולט אביטל: אני רוצה לסכם את הישיבה.

קולט אביטל: אני אקריא לכם פחות או יותר מה תהיינה ההחלטות.

קולט אביטל: אני, תוך כדי דיבור, לא הספקתי לנסח את הכל.

קולט אביטל: הוועדה רואה בחומרה רבה את חוסר השוויון בין תנאי העסקת רבנים ממוצא אתיופי, לעומת עמיתיהם האחרים, והעיוותים שנוצרו במשך השנים, ופונה לראש הממשלה, כממונה על הרשות לשירותי דת, להביא להשוואה מלאה בתנאי ההעסקה.

קולט אביטל: הוועדה רושמת לפניה כי הרשות לשירותי דת החלה כבר לטפל בנושא, ולפיכך: הוועדה פונה לראש הממשלה לפעול מיד לתיקון הסעיף התקציבי, כך שישקף נכון את מספר הרבנים המועסקים.

קולט אביטל: פונה לרשות לתקן את העוול, זאת אומרת: לשלם את ההפרשים כפי שנוצרו, רטרואקטיבית – זה צריך לבדוק לכמה זמן אפשר לעשות.

קולט אביטל: פונה אליכם – ואנחנו נפנה בנפרד גם למבקר המדינה, כדי להפעיל את מלוא סמכותה ולהוציא מידי הרשויות הדתיות את אותם הכספים שלא הועברו לקייסים, ולהחזיר אותם לקייסים.

קולט אביטל: אם הכספים האלה נעצרו בדרך, כי אז לכם יש היום את הסמכות ואת הרשות לפקח, יש לכם את הסמכות ואת הרשות להחזיר את הכספים ולהעביר אותם לאלה שמהם הם נגזלו.

קולט אביטל: אלה הדברים.

קולט אביטל: תודה רבה.

שרון אברהם-ויס: עוד דבר אחד: השוואת תנאים על פי ההסכמים הקיבוציים לרבנים.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: בסדר.

ראובן יאסו: ולוח זמנים.

קולט אביטל: אתה צודק.

קולט אביטל: אנחנו נבקש ממך, מר שפיגלר, דיווח לוועדה תוך חודש ימים.

קולט אביטל: זה בסדר?

מיכאל מקונן מהרט: מילה אחת:

מיכאל מקונן מהרט: אם באמת עם כל מה שהתאספנו וישבנו הבעיה לא תיפתר, במשך 2500 שנה, בלי אף אחד, היינו מנהלים חיים חברתיים.

מיכאל מקונן מהרט: אנחנו נדרוש מועצה לבד רק לאתיופים, ואנחנו לא רוצים את הטובות של אף אחד.