ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 497, 2005-11-02 09:30

אברהם פורז: גם בשנה הקרובה.

מיכה ינון: זה עוד לא עמד במבחן.

אברהם פורז: לא, כי אני אגיד לך, זו הבטחה שמעוגנת.

מיכה ינון: יש הסכם.

אברהם פורז: טוב, אז הם יעמדו בו.

מיכה ינון: בינתיים, כדי לשים את כל הקלפים גלויים על השולחן, היה ויכוח שלקח שנה שנתיים בינינו לבין הרשות השנייה לבין האוצר על עוד איזה סכונים נוספים, תמלוגים שהיו צריכים להעביר למועצת הקולנוע, יש טיוטה של הסכם שהיקפו שש עשרה או שבע עשרה מליון שקל, שצריך להגיע גם לתחום הקולנוע, וכבר אפילו מועצת הקולנוע החליטה לרכז את המאמץ עוד פעם בעיקר ביצירה ובסינמטקים ובשיווק, שזה חלק נכבד, שהשיווק גם מחזיר את ההשקעות, וראינו את זה בפועל בשנים האחרונות.

מיכה ינון: אז כך שמבחינה זאת הקולנוע הוא תופעה יחידאית, אם אפשר לומר ככה, במערכת התרבות, שהוא לכאורה מעוגן בהסכם שהוא מחוץ למהלך הרגיל של התקציב.

מיכה ינון: אין דבר כזה כמובן לא עם התיאטרון ולא עם המוזיקה.

אברהם פורז: לכמה שנים ההסכם הזה של החמישים ושמונה מליון?

מיכה ינון: היה לחמש שנים, אבל שנתיים ממנו עברו כבר, כלומר 2004-2005 בתוך ההסכם אז נשארו עוד שלוש שנים.

מיכה ינון: אז קודם כל השלוש שנים הקרובות אם האוצר יכבד את חתימתו, ואני מניח שכן, כי גם הסכום הוא סכום סביר, לא לקחו איזה דבר משוגע שאי אפשר לעמוד בו אלא הוא סכום סביר, כי גם בזמן שהם נתנו לפי סעיף 11 זה יצא בין ששים לשבעים מליון שקל, כך שהאוצר אפילו הרוויח פה משהו, ואנחנו הרווחנו את היציבות הזאת לחמש שנים.

מיכה ינון: כך שמבחינה זו.

אברהם פורז: אין סכנה שהם יכבסו לכם את זה מתקציב התרבות.

מיכה ינון: זה עובר למועצת הקולנוע ואין לנו רשות לקחת מזה ולהעביר את זה למקום אחר.

מיכה ינון: לכן אני אומר כל הזמן לכאורה ובזהירות, כי אתה יודע, עד שזה לא מתממש בפועל תמיד אפשר להמציא כל מיני סיבות ותירוצים, השתנו הנסיבות וכו'.

מיכה ינון: בכל אופן כמו שאני אומר זה מצב שהוא מיוחד לקולנוע, הוא לא שייך לשום תחום אחר בתרבות, שעליו חל הקיצוץ הגדול שאתה הזכרת קודם, ואין לנו דרך איך להתמודד עם זה אלא כמו שקרה בשנתיים שלוש האחרונות שבאמת המהלכים הפוליטיים נחלצו לעזרת התרבות, מה שלא בריא, עם כל הכבוד לשינוי ולך, עדיף שזה ייכנס כסעיף לתקציב.

מיכה ינון: זה לא דבר בריא לתרבות שהיא תלוייה בהסכמים קואליציונים, לא בשנות האלפיים בוא נגיד ככה.

מיכה ינון: אז זה המצב, ואני מציע שחברינו בקרנות יגידו את דבריהם.

יורם לוי: ממשרד התעשיה, אני יורם לוי, ראש מינהל מוצרי צריכה.

יורם לוי: הנושא של הקולנוע נמצא ביחידה שלי.

יורם לוי: המשרד שלנו בעצם תומך במספר.

אברהם פורז: יש עדיין הקרן לעידוד.

יורם לוי: לא, בעצם אין כי כל המימון עבר למסגרת הזאת ששמענו עליה.

יורם לוי: המשרד שלנו תומך בנושא על ידי הסכמי קופרודוקציה, זאת אומרת שישנה מסגרת שבה סרט שמופק בישראל ושנעשה בשיתוף עם מדינה אחרת יקבל מעמד של קו-פרודוקציה.

אברהם פורז: ומה זה נותן?

יורם לוי: זה נותן לסרט את ההשתתפות של הצד השני, לא כסף ממש.

אברהם פורז: אני עוד לא הבנתי מי צריך אתכם, בשביל לעשות קופרודוקציה בשביל מה צריך אתכם?

יורם לוי: מכיוון שאלה הסכמים בין מדינות, ועל פי ההסכם מתבקש אישור של המשרד לסרט על מנת שיוכר על ידי הצד השני.

יורם לוי: כי ההכרה הזאת נותנת הטבות מס במדינה.

אברהם פורז: ואז אתם צריכים להכיר בזה כקופרודוקציה.

יורם לוי: הנושא השני שאנחנו פעולים בתחום הקולנוע זה נושא האולפנים, כאשר מישהו רוצה להקים אולפן, ומקבל אז מעמד של מפעל מאושר כאשר חלק מההכנסות נובעות מייצוא או הכנסת מטבע חוץ.

אברהם פורז: מה המדינה נותנת, נניח אני רוצה להיות מפעל מאושר כי אני מוכיח שאני אולפן שנניח נותן שירותים לחברות טלויזיה זרות.

יורם לוי: בחוק הקודם היית זכאי למענק על רכישת ציוד לאולפן, היית זכאי לאותם הטבות.

אברהם פורז: זה לפי חוק עידוד השקעות הון.

יורם לוי: כן.

יורם לוי: היית זכאי גם לפטור ממסים, כפי שמפורט בחוק.

יורם לוי: היה נושא נוסף שעדיין נמצא בשלבי גיבוש חדשים, נושא של קידום של מימון סרטים, קרן קידום שיווק.

יורם לוי: הקרן קידום שיווק עברה איזה שהוא שינוי מאוד מהותי במשרד, והיא עכשיו מתארגנת קצת אחרת, עם הרבה פחות הטבות.

יורם לוי: היא בעצם נהפכה לקרן שהיא באופייה קרן של הלוואות.

יורם לוי: והיא מופעלת על ידי בנק והיא דומה במהותה למתן הלוואה ולא למענק.

יורם לוי: כי הקרן הקודמת, כשרצית לפרסם, כשרצית לקבל שיווק של סרט בחוץ לארץ יכולת לקבל הלוואה בקרן הזאת.

יורם לוי: הנושא הזה כרגע בגיבוש, אני לא יכול להודיע לוועדה המכובדת מה יהיה באופן סופי כי זה כבר תקופה ארוכה מתגבש מחדש.

יורם לוי: בגדול, אבל זה לא יהיו מענקים, זה בכל מקרה יהיו הלוואות, גם לשאר התעשייה.

יורם לוי: ונושא אחרון שהיה במשרד, הנושא של מכון ייצוא, שיוצא יחד עם החברות לחוץ לארץ, לאירועים של שבוע סרט כזה או אחר בעולם.

יורם לוי: אלה פחות או יותר הפעולות של המשרד שלנו.

יורם לוי: אנחנו בעבר היותר רחוק היינו הרבה יותר אקטיביים, אבל רוב הצדדים המינויים עברו למסגרת החדשה.

כתרי שחורי: אני מנכ"ל קרן הקולנוע הישראלי שהיא הקרן המרכזית שעוסקת אך ורק בתמיכה, בעידוד ובסיוע לסרטים עלילתיים המיועדים להקרנה ראשונה בבתי הקולנוע.

כתרי שחורי: אני רק אעלה בכמה נקודות כמה דברים שקרו בעת האחרונה והיכן אנחנו עומדים בעצם בצומת נכון להיום.

כתרי שחורי: אז במה שקשור לחוק הקולנוע אז חוק הקולנוע כאמור באמת מתנהל ואנחנו מקווים שחמישים ושמונה מליון השקל אכן ימשיכו ואכן יאפשרו לנו.

אברהם פורז: זה ניתן כמענק להפקות?

אברהם פורז: איך מוציאים את החמישים ושמונה מליון?

כתרי שחורי: תראה, מתוך החמישים ושמונה מיליון מה שמגיע להשקעה בסרטים עלילתיים לבתי קולנוע הוא כשלושים ושלושה מליון שקל, שמתחלקים בין שתי קרנות, הקרן שאותה אני מנהל והקרן על שם יהושע רבינוביץ.

כתרי שחורי: ובין שתי הקרנות הללו אנחנו משקיעים כשלושים ושלושה מליון שקל בשנה, כאשר צורת ההשתתפות שלנו היא בדרך של השקעה.

אברהם פורז: אתם שותפים בסרט?

כתרי שחורי: אנחנו בהחלט שותפים בסרט, אנחנו בהחלט ראויים להכנסות כאשר הסרט מצליח, וצורת ההשתתפות שלנו היא כמשקיע לכל דבר.

כתרי שחורי: כאמור ההשתתפות שלנו היא בדרך של השקעה כאשר אנחנו משקיעים בכל שלבי המהלך של הפקת סרט, דהיינו גם יש לנו מסלולים בפיתוח פרוייקטים, בקידום כתיבה וכן הלאה, ההשקעה בהפקות עצמם.

אברהם פורז: אם יש לך חמישים ושמונה מליון וחלק גדול מהכסף שלך חוזר.

מיכה ינון: החלק שלו מהחמישים ושמונה זה בערך עשרים ושניים מליון בשנתיים האחרונות.

אברהם פורז: אבל גם הקרן השניה על שם רבינוביץ היא באותה שיטה, היא שותפה בסרטים?

כתרי שחורי: הכל באותה שיטה.

כתרי שחורי: אנחנו, ההסכמים והחוזים הם בסך הכל מאוד מאוד דומים.

יהודית גידלי: לך יש עשרים ושתיים וקרן על שם רבינוביץ אחת עשרה?

כתרי שחורי: פחות או יותר.

יהודית גידלי: מה קורה עם העשרים וחמישה הנותרים?

כתרי שחורי: זה יגידו לך פה החברים, זה מתחלק בין הפסטיבלים לבין הסינמטקים לבין הארכיונים לבין נושאים אחרים שחוק הקולנוע קבע שראויים לתמיכה ולעידוד.

כתרי שחורי: ומתחלק גם לעוד קרנות שעוסקות בסיוע, בקידום ובהשקעה בסרטים תיעודיים ובדרמה לטלויזיה.

אברהם פורז: וגם שם לפי ידיעתך זה על בסיס, הרי דרמה שנמכרת לטלויזיה היא נמכרת במחיר קבוע, זה כבר לא תלוי במבקרים.

כתרי שחורי: לא, ההשתתפות היא בדרך של השקעה וגם בדרך של הגנה במידה מסויימת על זכויות היוצרים בגין השקעתם.

אברהם פורז: נניח לגבי הקרן שלך, השקעת בסרט, חלק מהכסף חזר.

אברהם פורז: אז למעשה כל שנה עומד לרשותך סכום יותר גדול.

כתרי שחורי: מה שחוזר בסך הכל, נכון להיום, זה בערך בין שלושה לחמישה אחוז מהשקעתנו.

אברהם פורז: למה?

כתרי שחורי: ראשית מהסיבה שאנחנו החלטנו, כדי לקדם ולעודד את היוצרים, שירצו לעשות עוד ועוד סרטים, לוותר על שמונים אחוז מהשקעתנו.

אברהם פורז: אתה שותף, אבל שותף שאתה משקיע יותר ומקבל חזרה פחות, אתה נתת נניח רבע מתקציב ההפקה, אתה לא מקבל חזרה.

כתרי שחורי: אנחנו מקבלים עשרים אחוז מכל ההכנסות עד כיסוי ההשקעה של כל המשקיעים הפרטיים.

כתרי שחורי: ברגע שהמשקיעים הפרטיים קיבלו את מלוא השקעתם בחזרה אנחנו עולים למצב שבו אנחנו מקבלים עד חמישים אחוז מהשקעתנו ושם אנחנו נשארים.

אברהם פורז: זאת אומרת גם בסרט הכי קופתי בעולם, שהרוויח לא משנה כמה, אתה עדיין בחמישים אחוז מהחלק היחסי שלך.

אברהם פורז: השקעת עשרים אחוז תקבל עשרה אחוז.

כתרי שחורי: כן.

כתרי שחורי: משום שאנחנו חשבנו שמאחר ואנחנו גוף מתוקצב העניין העיקרי שלנו זה לעודד את היוצרים ולעודד השקעה פרטית בסרטים, ראוי שליוצרים ולמפיקים יהיו כמה אחוזים בכיס להציע למשקיעים פרטיים.

כתרי שחורי: האחוזים האלה באים מתוך האחוזים שעליהם אנחנו מוותרים.

כתרי שחורי: זה הרעיון.

כתרי שחורי: לכן אנחנו מקבלים החזר אבל אנחנו מקבלים החזר קטן, במודע.

כתרי שחורי: אבל ביחד עם זה צריך לזכור שאנחנו איננו רשאים להשקיע יותר משבעים אחוז מהתקציב במזומן, והתנאי שלנו להשקעה שאכן המפיקים או היוזמים הוכיחו לנו שגייסו את שלושים האחוז הנותרים.

כתרי שחורי: הכתובת המיידית לגיוס שלושים האחוז הנותרים הם גופי השידור בארץ, כאשר פה אנחנו נתקלים בבעיה מרכזית ואקוטית שנמצאת בימים אלה בכנסת בוועדות שונות, וזה המחוייבות של הזכיינים להשקיע בקולנוע העלילתי, אני בכוונה מציין קולנוע עלילתי, ושבו החשש הגדול ביותר שלנו ברגע זה שההקלות לערוץ עשר בגין ההשקעה שלהם והמחוייבות שלהם בהפקת מקור, כולל השקעה בסרטים עלילתיים, יחול חס וחלילה גם על רשת וקשת, ובזה אם אכן זה יקרה אנחנו בעצם ייעלם ליוצרים ולנו מקור חשוב מאוד של השקעה מול ההשקעה הציבורית בסרטים עלילתיים.

אברהם פורז: אבל האם אי אפשר גם לצפות שתהיה הכנסה ממכירת כרטיסי קולנוע?

כתרי שחורי: ההכנסה ממכירת כרטיסי קולנוע עברנו מהפך דרמטי.

כתרי שחורי: אנחנו בתוך חמש שנים אנחנו עלינו מסדר גודל של שליש אחוז מסך כל מכירת הכרטיסים בקולנוע לסרטים ישראלים, שזה היה המצב לפני חמש שנים, למצב של שלוש עשרה אחוז בשנה האחרונה.

כתרי שחורי: זאת אומרת ביצענו מהלך שהוא באמת חסר תקדים גם בעולם.

כתרי שחורי: יחד עם זה צריך לזכור שזה לא מספיק כדי להמשיך ולקיים עניין, צריך לזכור שבעלי בתי הקולנוע, וכאן הטענה העיקרית שלנו למשרד התמ"ס שהיסטורית היה אחראי על התאחדות ענף בעלי בתי הקולנוע, והיה לו שם יד ורגל בעניין, והוא יצא מהמהלך.

כתרי שחורי: צריך לזכור שמכל כרטיס קולנוע שנמכר בבית הקולנוע בערך כששים אחוז לוקח בעל בית הקולנוע בגין זה שהוא נותן לך את הקירות, את המסך ואת הכסאות.

כתרי שחורי: צריך לזכור בסוף כאשר אתה לוקח את זה והוצאות הפצה וכך הלאה, מכל כרטיס מה שנשאר, אנחנו חושבים שיש פה סימן שאלה מאוד גדול לגבי המיקום.

אברהם פורז: הרי חלק גדול, טוב, היום הענף עבר שינוי, אבל בגדול בעבר, אני פעם עסקתי הרבה בתחום הזה, היתה חלוקת הכנסות בין בעל הקולנוע לבעל הסרט.

אברהם פורז: זה די הגיוני שבעל הקולנוע ייקח ששים אחוז.

אברהם פורז: יש לו השקעה גדולה במבנה, בציוד.

כתרי שחורי: השאלה היתה מה נשאר בסוף לקבוצה המפיקה מכל כרטיס שנמכר.

כתרי שחורי: אז אם אנחנו מדברים היום על כרטיס שנמכר בשלושים וחמישה שקלים, מה שנשאר לקבוצה המפיקה מתוך השלושים וחמישה שקלים, כאשר כל ההוצאות ירדו זה בערך שבעה וחצי, שמונה שקלים.

כתרי שחורי: זה הכל.

כתרי שחורי: צריך גם לזכור שהתחום שלנו הוא תחום התרבות היחיד במדינת ישראל, אתם יכולים לבדוק אותי, אולי אני טועה, שיש מע"מ על הכרטיס.

כתרי שחורי: תבדקו את הבימה, הקאמרי, בית לסין וכן הלאה, או את האופרה, תבדקו אותנו.

כתרי שחורי: אז אם אנחנו מדברים על הכנסות כוללות בקולנוע הישראלי, אני אגיד לכם עוד משהו בעניין הזה, אם אנחנו מדברים על כארבעים וחמישה מליון שקל הכנסה בקולנוע לסרטים ישראלים המע"מ שהמדינה לקחה על זה זה את השבעה עשר אחוז מתוך ארבעים וחמישה מליון.

כתרי שחורי: אני חושב שצריך לראות את זה מול ההקצבה הגדולה ואיך כן חוזר משהו לתוך המדינה רק על בסיס המע"מ שיש על כרטיסי קולנוע ולא על כרטיסים אחרים, משום שלקולנוע אנחנו עמותות שאין לנו מבנים.

כתרי שחורי: אנחנו לא כמו הבימה או הקאמרי או בית לסין, אנחנו נשענים על בעלי בתי קולנוע שהם עסקים פרטיים.

כתרי שחורי: אני אתן לך עוד דוגמא, שזה צח ומיכה יודעים היטב.

כתרי שחורי: חוק אזרחים ותיקים, שהוסדר לגבי התיאטרון וכל המוזיאונים, כלל וכלל איננו חל על סרטים עלילתיים ישראליים.

כתרי שחורי: וכל הניסיון, גם שלי ושל אחרים, להניע מצב שבו יינתן לאזרחים ותיקים על כרטיס לסרט ישראלי, על בסיס המנגנון הדומה לתיאטרון וכן הלאה, לא עלה יפה עד לרגע זה.

כתרי שחורי: זה קיים על בסיס עירוני וולונטרי של העירייה ושל בעל בית הקולנוע, אבל לא בצורה מוסדרת.

כתרי שחורי: תראו, בסך הכל מה שקרה בשנים האחרונות, זה בסך הכל מדובר לפי הערכה שאנחנו עשינו בהטבה שמשמעותה כשני מליון שקל בשנה.

כתרי שחורי: במקסימום זה יהיה כשני מליון שקל בשנה, אבל זה יכול להביא עוד מאה אלף אנשים לקופות בתי הקולנוע.

כתרי שחורי: ומה שיפה בקולנוע שבתי הקולנוע פרוסים על פני כל הארץ.

מיכה ינון: יש הסכם בין האוצר לבין התיאטראות שעשרה אחוז מההכנסות העצמיות ממכירת הכרטיסים, עשרה אחוז מכל המחזור, זה הסכום שמקבלים החזר על זה שנתנו חמישים אחוז הנחה לקשישים.

מיכה ינון: זה המנגנון.

אברהם פורז: זאת אומרת התיאטרון מקבל חזרה.

מיכה ינון: תיאטרון ביידיש זה יותר, חמישים אחוז נדמה לי.

מיכה ינון: עשו הסכם ספציפי לגבי התיאטרון יידיש כי שם מכירים בזה שרוב הקהל הוא מבוגר יותר.

מיכה ינון: זה הסכם של כמה שנים, זה לא דבר מעכשיו.

כתרי שחורי: אנחנו הצענו בזמנו, כאשר זבולון אורלב היה עדיין שר הרווחה אנחנו הצענו תכנית פרטנית, כולל מנגנונים, כולל הערכת כמויות וכן הלאה, איך עושים את זה.

אברהם פורז: תעביר אלי העתק, אנא ממך, אולי נוכל לקדם פה משהו.

כתרי שחורי: אני רוצה עוד שניים שלושה דברים בקצרה.

כתרי שחורי: אני רוצה רק שנזכור עוד פעם שסרט עלילה ישראלי מייצר כחמשת אלפים ימי עבודה.

כתרי שחורי: צריך לקחת את זה בחשבון כאשר מסתכלים גם על האספקט הזה והאלמנט הזה.

כתרי שחורי: צריך לראות כניסה של יוצרים ואנשים.

כתרי שחורי: אני רוצה לציין דברים שבאמת לא הערכנו אפילו בתחזיות הכי ורודות שלנו כשיצאנו לתהליך ההבראה לפני כחמש שנים.

כתרי שחורי: דבר אחד באמת זה מידת ההצלחה של הקולנוע הישראלי בארץ אבל גם מידת ההצלחה של הקולנוע הישראלי בחו"ל.

כתרי שחורי: השנה בצרפת למעלה ממליון אנשים הלכו לקנות כרטיס ולראות סרט ישראלי בבתי הקולנוע.

כתרי שחורי: זה עולה על המספר בארץ.

כתרי שחורי: ללכת על המים, הכלה הסורית, ולקחת לך אשה, תחיה ותהיה.

כתרי שחורי: זה מתקשר לעוד מהלך אחד, שאני מודה שבתחזיות שלנו, כשבנינו את תכנית ההבראה, לא הערכנו שכל כך מהר נגיע לזה, וזה גיוס שהמינוף שלנו של הכסף שלנו יצר מינוף של למעלה משלושה מליון דולר, בכסף, במזומן, של השקעות של גורמים מחו"ל בסרטים ישראליים עלילתיים, שיוצרים ישראליים יזמו והם גם הבמאים והמפיקים, וזה לא בדרך של שירותי הפקה, שזו פרשה אחרת, אלא באמת השקעה בהפקה.

כתרי שחורי: כשאנחנו רואים את הכלה הסורית ואת כל הסרטים, אנחנו רואים את מבנה ההשקעה, אנחנו רואים בפנים השקעה כבדה מגורמים בחו"ל כמו קרנות, כמו תחנות טלויזיה וכן הלאה, וזה בעצם סימן לאמון שלהם ביכולת ההפקה שלנו, ויותר חשוב בכשרון של היוצרים הישראלים.

כתרי שחורי: כשאני מסתכל על סך כל מפת ההשקעות שלנו, אנחנו רואים שהכסף הציבורי בממוצע לא עבר ארבעים ושבעה, ארבעים ושמונה אחוז.

כתרי שחורי: אבל הוא מינף השקעות פרטיות שחזרו להיות קצת בארץ, מינף השקעות מחו"ל בסדר גודל של שבע עשרה אחוז, אבל בנקודה המכאיבה והכואבת של זכייני ערוץ שתיים והזכיינים האחרים שם לא ראינו באמת איזו שהיא התגייסות לטובת כל התהליך.

אברהם פורז: במכסות שלהם במכרז החדש של ערוץ 2 של הפקות מקור, יש שם חובה להפיק סרטים ישראלים?

כתרי שחורי: כל אחד משני הזכיינים מחוייב בשמונה מליון שקל.

כתרי שחורי: תיכף תשמעו ממועצת הכבלים לגבי המחוייבות של YES ושל HOT'.

אברהם פורז: זו מחוייבות לקנייה של סרטים?

כתרי שחורי: לא, להשקעה מראש, כמשקיע.

כתרי שחורי: שגם על זה מכל שקל מכירים להם מאה חמישים אחוז גם בזמן וגם בהשקעה.

כתרי שחורי: נתנו להם המון הקלות.

יוסי שריד: בדיעבד על פי ניסיון השנים הקודמות זה לא בדיוק עלה בקנה אחד עם מה שקרה בסופו של דבר.

יוסי שריד: בין המחוייבויות לבין המימוש היה פער.

אברהם פורז: ערוץ 2 עמד בזה, ערוץ 10 לא עמד.

אייל מלובן: חבר הכנסת שריד, זה שווה לו להשקיע את הכסף הזה כי עבור כל שעה כזו הוא מקבל שעה וחצי.

כתרי שחורי: אני רק אסיים בעוד מלה אחת או שתיים ואני אומר שהנושא שפה עלה והוא מבחינתנו הקריטי ביותר בצומת שאנחנו מצויים בה זה הנושא של השיווק וקידום הקולנוע הישראלי בארץ, ברחבי כל הארץ, מחוץ לציר של תל אביב-ירושלים, שזה מאוד מהותי ואנחנו מחפשים כל דרך להרחיב את המהלך הזה ולהגיע לכמה שיותר, גם במסגרות של בתי הספר, צה"ל וכן הלאה, אבל גם בחוץ לארץ, בפריסה העצומה שיש ובסקרנות העצומה שיש בקולנוע הישראלי, אבל שאנחנו יכולים לעשות עוד הרבה יותר ממה שאנחנו עושים.

כתרי שחורי: במשך שנים משרד התמ"ת עזר לנו, מכון הייצוא עוזר במעט מאוד.

כתרי שחורי: הנושא של השיווק והקידום, הנושא של המכירה, הנושא של סוכני המכירות.

כתרי שחורי: זה ש"ללכת על המים" ההכנסה שלו באמריקה בפרק זמן היא שלושה מליון דולר, העובדה שבסוף השבוע הראשון "אושפיזין" עכשיו גמר את הסוף שבוע הראשון בניו-יורק, הכניס שמונים וחמישה אלף דולר בסך הכל בשישה אולמות, אני אומר שזה דבר שפשוט אנחנו מאוד מאוד שמחים אתו, אבל אנחנו יודעים שאפשר לעשות הרבה יותר אם מערך השיווק של הקולנוע הישראלי בארץ ובעולם יגדל באופן משמעותי, וההופעה שלנו בברלין ובקאן בביתנים, בקוריאה שזה היום השוק אולי הכי מעניין בעולם, אנחנו לא מצויים שם לא בגלל שאנחנו לא יודעים אלא בגלל שאין לנו את היכולת הכלכלית להגיע למקומות האלה, ובעניין הזה אנחנו מבוססים בתוך העניין.

כתרי שחורי: הדבר האחרון בנושא הזה זה מערך שלם שהיה קיים בארץ במשך שנים ושנעלם, ואני מנצל את ההזדמנות ברשותכם לדקה שנמצאים פה אנשי התמ"ת, וזה העניין של שירותי הפקה, שבמשך שנים הכניסו הרבה מט"ח בארץ ואיפשרו לנו להתאמן ולעבוד עם אנשים מחו"ל.

כתרי שחורי: היום כאשר אני מקבל טלפון, ואני מקבל, אני נשבע לכם, אחת לשבועיים טלפון כזה, שמרים מפיק מחוץ לארץ, אומר תשמע, יש לי מליון, מליון וחצי דולר לעשות סרט.

כתרי שחורי: אני יכול ללכת למרוקו, לטוניסיה, לטורקיה או לבוא אליכם.

כתרי שחורי: מה יש לכם להציע לי.

כתרי שחורי: נכון לרגע זה אין לנו להציע ולו שקל אחד.

אברהם פורז: המדינות האלה מסבסדות?

כתרי שחורי: ישנו היום מערך בין-לאומי שלם, כולל מדינות שלא האמינו בזה מעולם, כמו ארצות הברית או העיר ניו-יורק או לוס-אנג'לס, שעל כל דולר שאתה משקיע שם אתה מקבל עשרה סנט או עשרים או חמישה בתנאים מאוד מוסדרים, דרך מפיק מקומי, ובתנאי שצילמת את הסרט ובתנאי שהשארת לפחות שבעים אחוז או שמונים אחוז מהתקציב במקום פה.

כתרי שחורי: כל המערך הזה, שעובד באירלנד, ביוון, המערך הזה נעלם.

אייל מלובן: ברשותך אני רוצה להמשיך את כתרי, זה ממש אבידה איומה.

אייל מלובן: אני לפני חצי שנה הייתי בישיבה אצל השר אהוד אולמרט, סיפרתי לו שהולכים לעשות סרט, צילמו כבר, על ירושלים.

אייל מלובן: אז הוא אמר לי כן, מתי באים לצלם בירושלים, אמרתי לו כבוד השר, לא באים לצלם יום אחד בירושלים.

אייל מלובן: הוא אמר לי מה זאת אומרת, סרט על ירושלים ולא באים לצלם על ירושלים, אמרתי לו הם הקימו את ירושלים ברודוס.

אייל מלובן: שבע עשרה מליון דולר.

אייל מלובן: היו שם גם חלק מהצוות ישראלים, והצוות האיטלקי שעבד והצוות היווני שעבד לא יותר זולים מאתנו, לחלוטין, מבחינת התשלום לצוות הטכני שעבד.

אייל מלובן: לכן זו אחת הבעיות המרכזיות שבאים ואומרים תעשיית הקולנוע, אחד הדברים למשל, את ארלונד שוורצנגר שבחרו למושל, אחד הדברים שבחרו אותו, כשאני למדתי בארצות הברית סאונד והפקה כל חבריי ברחו לוונקובר בקנדה.

אייל מלובן: עכשיו יש ועדה מיוחדת שהקימו לנסות להחזיר את התעשייה ללוס אנג'ליס בחזרה.

אייל מלובן: היו שנים שעשו פה סרטים אמריקאיים שהגיעו לארץ.

אייל מלובן: הכל נעלם.

אייל מלובן: לכן אחת הבעיות המרכזיות שלנו בתוך התחום הזה שאנחנו מכירים את העשייה, אבל אין התייחסות אלינו כתעשייה אמיתית, לצערי צריכים להיות שותפים גם משרד האוצר וגם משרד הפנים כי אין התייחסות אלינו כתעשייה אמיתית.

אייל מלובן: אחד הדברים המרכזיים אצלנו במקום שמעבר לחוק הקולנוע, שגם הוא כל הזמן נמצא כחרב על ראשנו וגם החמישים ושמונה מליון שקל, גם בהסכמים אנחנו נתונים לקיצוצים רוחביים כאלה ואחרים, אין לנו שום בטחון אמיתי.

אייל מלובן: ההסתכלות בעצם, גם במשרד האוצר וגם במשרדים אחרים, מתייחסים אלנו כחלק מתעשיות הספגטי או תעשייה אחרת שנעשית פה, ולא כתעשייה ייחודית, בתרומה, כמו שכתרי אמר, אם מיליון צרפתים ראו סרט ישראלי על הוויה ותרבות ישראלית שנמצאת במקום אחר, אנחנו נמצאים במקום אחר, אנחנו נמצאים בהסתכלות אחרת בתוך הדבר הזה, בחשיבות אחרת.

אייל מלובן: גם כשעשו את הטיטאניק, והסוף של הטיטאניק הוא מאוד דרמטי וטראגי, אתה יכול לבדוק עם משפחת אריסון, האחוזים שלהם עלו באופן ניכר.

אייל מלובן: אתה עושה סרטים על פריז או מקומות אחרים בעולם, זה מקדם תיירותי שאנשים רואים ורוצים לבוא למקומות האלה.

אייל מלובן: יש פה אמצעים מאוד גדולים וניכרים שאנחנו יכולים לתת ערך מוסף, ולצערי הגדול המדינה לא נותנת לנו את התמיכה והעידוד בתוך הדבר הזה, וזה צריך לבוא מחשיבה של משרד המסחר והתעשייה או גם משרד האוצר ביחד אתם, לתת עידוד לאנשים.

אייל מלובן: אם היה פה עכשיו סרט שעשו המורמונים, שבאו ועשו פה הפקה גדולה, הם באו להפיק פה ולא קיבלו שום עידוד לצורך הדבר הזה שמקבלים במקומות אחרים, את ההקלות.

אייל מלובן: זה נושא אחד.

אברהם פורז: מר לוי, מה אתם יודעים על העידוד שניתן במדינות אחרות להפקות זרות?

יורם לוי: אכן נושא של עידוד בהחלט בקוים האלה שנאמרו כאן, אני רק מבקש לציין שאחד הגורמים שהפקות זרות לא באו אלינו היו קשורות גם לאירועים בטחוניים במדינה הזאת.

יורם לוי: צריך לזכור שבמדינות הנושא החשוב ביותר זה ביטוח לשחקנים, וחברות ביטוח לא מוכנות ששחקנים יבואו או ישהו פה תקופה.

יורם לוי: אני רק ביקשתי להבהיר את הנקודה שכמות הסרטים שבאה לפה היתה מצומצמת יותר מבעבר.

אייל מלובן: לצורך העניין, אם חברת הפקות של חבר הכנסת אברהם פורז וחבר הכנסת לפיד רוצים להביא לפה הפקה מחוץ לארץ, הביטוח שהשחקנים עושים בלונדון בחברה פרטית הוא מאוד גבוה.

אייל מלובן: אבל אם מדינת ישראל היתה רואה את החשיבות הזאת, כשמגיעה לפה הפקה של חמישה מליון דולר, כי זה נותן עבודה למלונות ולהסעות וכו', אז אם מדינת ישראל היתה אומרת אנחנו לוקחים את הביטוח הזה עלינו כי אנחנו רואים את החשיבות הציבורית בדבר הזה, ולא משאירים את זה למפיק הבודד שצריך לקחת את זה, זה אחד מהדברים החשובים.

אייל מלובן: וביקשו את זה מפיקים מהמשרדים האלה, ולא קיבלו את העזרה הזאת.

יורם לוי: אני מסכים שהנושא היה בזמנו, אבל הוא בסוף לא קיבל תמיכה של משרד האוצר, משרד האוצר בסוף ביטל את העניין.

יורם לוי: אני כמובן לא מייצג את כל הגורמים בממשל שעוסקים בנושא, ואם הוועדה המכובדת הזאת תמצא לנכון להפנות למשרד שלי ולהדגיש את הצורך לעודד את הנושא אני חושב שזה יהיה מבורך.

יורם לוי: אבל לגופו של עניין, אנחנו כמשרד במידה גדולה צמצמנו את המעורבות מאז חוק הקולנוע.

אברהם פורז: אבל מעבר לעניין הזה הביטוח, האם זה נכון שמדינה כמו רודוס או יוון היא באמת נותנת איזה סיבסוד?

יורם לוי: יש מדינות שנותנות סיבסוד.

אייל מלובן: מרוקו מתחרה בנו באופן מצויין באתרים שלה, וכשהיה השר וילנאי שר התרבות אמרתי לו, אני בדיוק עשיתי הפקה בסיציליה, אמרתי לו אני מזמין אותך לראות את הטרסות בסיציליה, זה בדיוק כמו שכם וכמו אחרים שאתה יכול לבוא לראות בנוף שלנו.

אייל מלובן: אני אומר, האפשרות הזאת לתת לנו את העזרה בתחום הזה היא מאוד מאוד חשובה.

אברהם פורז: מר לוי, זה נראה לי שאנחנו ממש חוטאים אם אנחנו לא מצליחים לפחות להתחרות עם מדינות שכנות באותם תנאים.

אברהם פורז: כי ברור שמפיק יעדיף אם יש אלטרנטיבה לעשות את זה ביוון או במרוקו או בטוניסיה אם אנחנו לא נותנים כלום.

יורם לוי: שוב, אני רק יכול לחזור, יש מדינות שמעודדות השקעה בצורה יותר אינטנסיבית ממדינת ישראל.

אברהם פורז: אני יכול לקבל ממך את הנתונים מה נותנים אחרים, באגן הים התיכון?

יורם לוי: אני חושב שאין בעיה.

אברהם פורז: ואז נוכל אולי לקיים דיון וללחוץ, בעיקר על האוצר.

אברהם פורז: תראה, מי שנותנים את זה לא עושים טובה לאף אחד.

אברהם פורז: הרי כל שחקן משלם גם מסים.

כתרי שחורי: הממשלה האירית הזמינה עבודה אצל פרייז ווטר האוס, שזו חברה בין-לאומית גדולה, שאין לה שום אינטרס כזה או אחר, לבדוק את התוצאות של ארבע שנים של ההטבה שממשלת אירלנד נתנה בדיוק בצומת הזאת, ולבדוק בדיוק מה זה עשה, מול מה שהממשלה ויתרה ומה היא קיבלה.

כתרי שחורי: והנייר הזה נמצא בידי ואני יכול להביא את הדו"ח המסודר הזה.

כתרי שחורי: אתה שאלת קודם וכאן עלה הנושא של האמנות.

כתרי שחורי: תראו, אנחנו ,ואני מדבר באופן אישי גם, במשך עשרים שנה ניסינו למצוא דרך להיכנס לאחת מהמסגרות של האיחוד האירופי או של מועצת אירופה שמסייעים לחיזוק התשתית של הקולנוע והטלויזיה באירופה.

כתרי שחורי: אתם יודעים שתכניות המדיה שם מחוייבות במאות מליוני יורואים בתכניות ארוכות טווח של חמש שנים.

כתרי שחורי: כל נסיונותינו להתחבר, כנספחים, כנלווים, לא עלו בידינו.

כתרי שחורי: זה נותן המון.

כתרי שחורי: ראשית אנחנו יכולים ליהנות מהמסגרות שמסייעות בהשקעה בהפקה.

כתרי שחורי: אנחנו יכולים להנות מכל מערכת ההשתלמויות, מנקודות המפגש של מפיקים ויוצרים, סיוע מאסיבי ביותר בהפצה ובקידום הקולנוע.

כתרי שחורי: ישנה תכנית אחת מרכזית שזה בנציבות האיחוד, ושישנה מסגרת שנקראת יורימאג', שהיא דרך מועצת אירופה בשטרסבורג.

כתרי שחורי: בשני המקומות אנחנו לא מצויים, ובשני המקומות היוצרים שלנו לא נהנים אפילו ברמה של קורסים.

כתרי שחורי: זאת אומרת אנחנו בעצם די לבד.

אברהם פורז: אתם ניסיתם לערב את הנציגים של הכנסת במועצת אירופה?

כתרי שחורי: אנחנו ניסינו במשרד החוץ.

אברהם פורז: יש לך איזו דקומנטציה לעניין שאתה יכול להעביר לנו?

מיקי צחר: אני מפיקה ואני עובדת על קו-פרודוקציות, וזה מאוד נכון מה שכתרי אמר.

מיקי צחר: וקשתו"ם כאן צריך להיכנס בפוש מאוד רציני, מפני שאני יודעת על מקרה שעל השולחן של קשתו"ם נמצא שנה שלמה דרפט הסכם של קופרודוקציה, ועוד לא ענו על זה.

מיקי צחר: במשך שנה.

מיקי צחר: אז אנחנו צריכים להיות מאוד אקטיביים בעניין הזה.

אברהם פורז: איפה זה מתעכב?

מיקי צחר: בקשרי תרבות במשרד החוץ.

אברהם פורז: תעבירי לנו את האינפורמציה.

מיקי צחר: אני חושבת שהאופציה של הקופרודוקציות זו אופציה מאוד אפשרית גם להזרים כסף להפקות.

מיקי צחר: למשל אני יודעת שרוב הסרטים עושים את הפיתוח של הפילים במעבדות בהונגריה.

מיקי צחר: ואם במשך השנה הזו כבר מזמן היינו חותמים אתם על הקופרודוקציה אנחנו יכולים חינם שם לפתח את הסרטים שלנו.

מיקי צחר: ובינתיים משלמים את הכסף.

אברהם פורז: אין בארץ מעבדות לפיתוח.

מיקי צחר: אין, וגם לא יהיה.

מיקי צחר: לא נראה.

כתרי שחורי: נסגרו לפני עשר שנים.

כתרי שחורי: אנחנו קונים כל שנה בכשמונה מאות אלף דולר מהקרן שאותה אני מנהל את השירותים האלה במקום כלשהו בעולם.

מיקי צחר: אבל אנחנו יכולים דרך הנתיב הזה של קופרודוקציות לעשות את זה חינם.

מיקי צחר: זה פשוט תקוע.

מיקי צחר: אותו דבר בארצות אחרות.

מיקי צחר: יש לנו רק עם שש ארצות קופרודוקציות.

מיקי צחר: זה מאוד קשה לגייס בארץ מליון דולר, בדרך כלל לסרט קטן גם צריך קרוב למליון דולר.

מיקי צחר: זה מאוד קשה לגייס בארץ למפיק סכום כזה.

מיקי צחר: אז אם יש לו שיתוף פעולה, אני חושבת שקשתו"ם גם צריכים לשתף פעולה והם לא משתפים פעולה בכלל.

אייל מלובן: בעצם כפי שאמר כתרי לנו אין עמותות עם תיאטראות, והמקום היחיד שלנו להציג את המחזה שלנו זה דרך הגורם המשותף של בעלי בתי הקולנוע, שלזכותם ייאמר שבאמת פיתחו וקידמו את הדברים וחלקם גם שותפים בתוך ההפקות האלה.

אייל מלובן: ואני חושב שאחת הנקודות שעלו.

אברהם פורז: תגיד לי, מסכי הפלזמה זה לא תחרות?

אייל מלובן: כרגע לא.

אייל מלובן: זה בדרך.

אייל מלובן: ולכן מדינת ישראל, בהסתכלות על בתי הקולנוע, בעידוד הסרט הישראלי, צריכה לתת היבטים יותר רחבים.

אייל מלובן: כמו למשל דבר שקיים גם במקומות אחרים בעולם, וכתרי גם על זה יכול להרחיב, נגיד באירופה, אם אתה מקרין תקופה מסויימת סרט ישראלי אצלך בבית הקולנוע אתה מקבל הקלה במיסוי כדי לעודד את הסרט הישראלי.

אייל מלובן: היות ואין לנו תיאטראות פרטיים, וזה משרד הפנים, שמשרד הפנים עם המועצות והרשויות המקומיות יתנו הקלה במיסוי למי שמקרין תקופה מסויימת סרט ישראלי בקולנוע שלו.

אייל מלובן: הנחות בארנונה.

כתרי שחורי: במדינות הנורדיות זה ממש קיים וגם בספרד.

אברהם פורז: הם בודקים מה הקרנת?

כתרי שחורי: הם בודקים, אתה מחוייב להראות שהקרנת בערך נדמה לי ממוצע של שבוע בחודש או משהו כזה סרט מקומי.

כתרי שחורי: למה הקולנוע הקוריאני הוא הכי מצליח בעולם, ארבעים אחוז מקוני הכרטיסים בקוריאה הולכים לראות סרטים קוריאנים כי יש חובה על בעלי בתי הקולנוע להקרין ארבעים אחוז מסך כל מה שהם שמים על המסך סרטים קוריאניים מקומיים.

אברהם פורז: כן, אבל זה כנראה סרטים טובים.

אייל מלובן: ולכן אני בא ואומר שגם בדבר הזה, בחשיבה הזאת של המדינה, של משרד הפנים, בהנחות בארנונה, יש דוגמאות בעולם, אנחנו לא ממציאים את הגלגל, ואפשר לקחת דוגמאות בעולם איך עוזרים ומעודדים את היצירה הישראלית.

אייל מלובן: בין היתר, אמר כתרי, להביא את הנוער לסרט קולנוע, זה נכון שהנערים שלנו עומדים מול סרט שעולה שלושים וחמישה או שלושים שקלים לראות סרט, ויש להם את מיטב הכוכבים ההוליוודים, והשקיעו מאתיים מליון שקל באיזה סרט כזה או אחר, הארי פוטר כזה או אחר, להתחרות בסרט הישראלי זה קשה.

אייל מלובן: לכן גם בדבר הזה אם לצורך העניין היו באים ומעודדים שהמחיר לסרטים ישראלים, עקב ההקלות בארנונה גם מחיר הכרטיס יהיה אחר, ומבצעים כאלה ואחרים יחד עם בעלי בתי הקולנוע, השילוב של זה ביחד יהיה מאוד משמעותי, גם לתת הקלה בקניית כרטיס לסרט ישראלי, שזה מאוד משמעותי לעודד ולהביא את האנשים לבית הקולנוע.

אייל מלובן: בתעשייה עצמה, בסך הכל הכסף שמסתובב, גם אצל הגופים המשדרים, ואחד הדברים שזה שוב חזרה לאוצר, הגופים המשדרים מחוייבים על הוצאה של מליונים שקלים לצורך הקולנוע, בתוך המכרזים שלהם.

אייל מלובן: אם המדינה היתה באה ואומרת לאנשים שמשקיעים, משקיעים פרטיים, אתה ישבת בחדר השני כשדנו בוועדת כלכלה על בעלי ההון שיושבים שם, אנשים שרוצים בסוף לראות את הרווח שלהם שמשקיעים בגופים האלה, וזה בסדר גמור, אין לי טענות לבעלי המניות שנמצאים בגופים האלה, הם צודקים, הם רוצים להרוויח.

אייל מלובן: אבל לצורך העניין אם היינו אומרים שיש להם מחוייבות להשקיע בשנה איקס מליון, מאה שמונים מליון שקל להפקות הטלויזיה שלו, ומעבר לזה יתנו לו איזה שהוא מיסוי נוסף, ככה הוא רואה את זה, לקולנוע הישראלי, אם המדינה אומרת לו הקולנוע הישראלי יקבל את הכסף הזה כחלק מעידוד והכרה, ההשקעות האלה ירדו כמעט לגמרי, זה בעיה להביא משקיע פרטי, כי פעם משקיע פרטי היה בסוף השנה, כשהוא משקיע בסרט, יש המון דברים לעודד את היצירה והעשייה בקולנוע, שלא אנשים יראו את זה כמיסוי נוסף אלא כהשקעה נוספת שהם מקבלים את זה בתוך המיסוי.

כתרי שחורי: אני רוצה להגיד שני דברים.

כתרי שחורי: ראשית, קיימת תקנת חיסוי מס, שמתחדשת נכון להיום מדי שנה, על ידי שר האוצר, הוועדה היושבת שם, תקנת החיסוי לא מספיק אטרקטיבית אבל היא קיימת.

אברהם פורז: זו הוצאה מוכרת השקעה בסרט ישראלי.

כתרי שחורי: כן, אבל היא בתנאים שהם לא מספיק אטרקטיביים אבל הם קיימים.

כתרי שחורי: אני יושב בוועדה הזאת שנים רבות, בסך הכל אני לא רואה מצעד של משקיעים פרטיים שמגיעים ומבקשים את האישור שלנו.

כתרי שחורי: אבל בכל זאת התקנה קיימת והיא במידה מסויימת עוזרת.

כתרי שחורי: אבל מה שכן יכול לעזור.

אברהם פורז: אתם צריכים לדעתי לאתר אנשים שמרוויחים הרבה ומשלמים הרבה מס ולהציע להם לבוא להפקה, לראות את השחקנים.

כתרי שחורי: הם יכולים להשקיע עד ארבעים וחמישה אחוז מההכנסה החייבת במס, או ממה שמחוייבים לשלם, הם יכולים להשקיע בסרטים.

כתרי שחורי: אבל זה לא מספיק אטרקטיבי.

כתרי שחורי: אבל מצד שני, רק אני מגלגל רגע אחורה לנושא הזה שמתרחש בימים אלה עם היציאה לדרך של רשת וקשת.

כתרי שחורי: שלוש מאות מליון שקל של הביד, שזה סכום פנומנלי, בסופו של דבר שני דברים קורים כבר עכשיו בשטח.

כתרי שחורי: הכסף הזה שנגרע מקשת ורשת אנחנו מרגישים את זה בחיי היום יום שלנו, בתקציבים הממש אכזריים שבהם אנחנו נאלצים לעשות את התכניות והסרטים עבור הזכיינים הללו.

כתרי שחורי: ומצד שני באה שרת התקשורת ואומרת אני רוצה לקחת עשרה אחוז מזה, כשלושים מליון שקל, ולהקים לעצמי איזה קרן שתסייע לקולנוע בפריפריה וכן הלאה.

כתרי שחורי: עכשיו אנחנו באים ואומרים ככה, אנחנו בדקנו, ישנם ארבע חברות הפקה במדינת ישראל שרשומות שלא בתל אביב או בירושלים או בחיפה.

כתרי שחורי: זה מה שיש.

כתרי שחורי: אבל אנחנו באים ואומרים ישנה פה מועצת קולנוע, שעובדת עם מנגנון, אם כבר רוצים להפריש שלושים מליון שקל ואם כבר רוצים לעשות מהלך כזה אז שיעבירו את זה לאורגן שקיים ועובד והוכיח את עצמו.

כתרי שחורי: זה מה שאנחנו אומרים.

כתרי שחורי: אם השרה החליטה שהיא רוצה לקחת שלושים מליון שקל ולבנות איזו שהיא מערכת חדשה לגמרי.

אייל מלובן: היא לא רוצה לעשות משהו חדש.

אייל מלובן: היא רוצה לעשות משהו אחר.

אייל מלובן: היות ולרשות השנייה יש קרן וחברות הפקה היא רוצה להעביר את זה לשם שהם יפיקו.

צחי גרניט: היא הולכת להקים קרן עצמאית, היא לא מוכנה לתת את זה לקרנות של הרשות השנייה, ובגלל שהיא לא נותנת את זה לקרנות של הרשות השנייה אז יש ויכוח בין משרד התקשורת לבין הרשות השנייה, ובגלל זה משרד האוצר לא מאשר עדיין את ההסכם שבגללו צריך להעביר לנו עוד שבע עשרה מליון שקל.

אברהם פורז: אני רוצה להבין, מה היא רוצה, להקים קרן שתפיק סרטים או תכניות טלויזיה?

צחי גרניט: תפיק סרטי קולנוע, תשקיע בסרטי קולנוע, יש פה משהו שכתרי בעצם נגע בו, אני רוצה טיפה להחמיר את מה שכתרי אמר.

צחי גרניט: המדינה קבעה שהשקעה בסרטי קולנוע כמוצר על פי חוק הקולנוע באמצעות מועצת קולנוע.

צחי גרניט: הרשות השנייה יש לה קרנות להשקעה בקולנוע.

צחי גרניט: זה דבר שקיים שנים, עד עכשיו זה לא היה בכספים גדולים, למרות שגם הם עתידים לקחת חמישה עשר מליון שקל מהביד לצורך העניין הזה.

צחי גרניט: במקביל משרד התקשורת היום לפי הידיעות שפורסמו מבקש גם הוא להקים עוד קרן של עוד שלושים מליון שקל.

אברהם פורז: ומה יעשו עם השלושים מליון האלה?

צחי גרניט: יתנו את זה, ישקיעו את זה בסרטי קולנוע לפי ההגדרות שהשרה הממונה סוברת שצריך להשקיע.

אברהם פורז: זאת אומרת שיהיו שתי יחידות ממשלתיות אותו דבר.

צחי גרניט: שלוש.

צחי גרניט: אני חושב שהמצב הזה של פיצול, יש מקרים שבהם שר, למרות שאיננו מופקד על משרד מסויים, דואג שיגיעו כספים למשרד אחר בגלל החשיבות של אותו עניין.

צחי גרניט: זה קרה כמו שאתה יודע, והנושא הזה, אם רוצים לדאוג לקולנוע אני חושב שיש רק כתובת אחת שיש לה קריטריונים, יש לה מסגרת, אני חושב שכל הגופים שפועלים מול מועצת הקולנוע הם שבעי רצון בסופו של דבר מהטיפול בנושא הזה.

מיכה ינון: יש חמש קרנות, זה לא שיש רק קרן אחת.

מיכה ינון: אמנם דיבר רק כתרי אבל אם תראה בטבלה פה, יש חמש קרנות.

מיכה ינון: והפואנטה המרכזית היא שכל קרן כזאת לפחות מליון וחצי עולה תקורה.

מיכה ינון: כל אחד רוצה שתהיה לו את האימפריה הקטנה שלו, כי אחרת מיהו בכלל.

דורלי אלמגור: אני ממועצת הכבלים, אני מטפלת בנושא של הפקות המקור.

דורלי אלמגור: וחלק מהטיפול שלנו מיועד בעצם לאותם מטרות שדיברנו עד עכשיו, לחזק את היצירה הקולנועית ולהגביר את הסימביוזה בין הגופים המשדרים לבין הקרנות והקולנוע.

אברהם פורז: איך אתם עובדים, מה שיטת העבודה?

דורלי אלמגור: ראשית התקציב שלנו בעצם זה כסף מחברות הכבלים.

דורלי אלמגור: שמונה אחוז מההכנסות שלהם אמור להיות מופנה להשקעה בהפקות מקור.

דורלי אלמגור: אנחנו ברגולציה שלנו מנתבים אותם להיכן להשקיע את הכספים.

אברהם פורז: אתם לא מקבלים כסף, אתם רק דואגים שמה שהם חייבים להשקיע אכן יתבצע.

אברהם פורז: לוודא ביצוע.

דורלי אלמגור: יש כמה מקומות שאנחנו סבורים שיש בהם כשל שוק.

אברהם פורז: ומותר לכם לומר להם את זה?

דורלי אלמגור: בהחלט.

דורלי אלמגור: אנחנו מוסמכים לפי חוק התקשורת לקבוע כללים היכן יושקע הכסף, באיזה ערוצים.

דורלי אלמגור: אנחנו לא בהכרח נכנסים לרגולציה כל כך פרטנים כמו שאנחנו מוסמכים לה אבל בהחלט בתחום הפקות המקור יש לנו רגולציה מאוד מפותחת.

דורלי אלמגור: האבחנה שרלוונטית לעניין שלנו שהמועצה שלנו עושה היא בין סוגות מורכבות או עיליות מה שנהוג לומר בסלנג לבין תכנים אחרים, שבמסגרת הסוגות העיליות מותרת השקעה בדרמות ובסרטי תעודה.

דורלי אלמגור: בתוך תחום הדרמות יש לנו בעצם מחוייבות מיוחדת להשקעה בסרטי טלויזיה, וסרטי הטלויזיה האלה זה משהו שמאוד מעניין את תעשיית הקולנוע היות שבארבע השנים האחרונות למעלה מששים סרטי טלויזיה כאלה, ששים סרטי טלויזיה, דבר שלא היה לו תקדים, הופק, ואנחנו פתחנו חלון לשיתוף פעולה עם הקרנות לאחר שרצינו לעודד הגעה של סרטים לקולנוע, איפשרנו חלון רחב במיוחד שבמסגרתו במשך שלוש שנים ניתן להמתין עד שהיצירה חוזרת לטלויזיה, על מנת לאפשר חשיפה ושיווק של הסרטים, שיגיעו למסך הקולנוע ובעצם לאחר מכן יחזרו לצופי הטלויזיה.

דורלי אלמגור: סרטים כמו הכלה הסורית שהוזכר פה התחילו בעצם כסרטי טלויזיה.

דורלי אלמגור: והם מתחילים בתקציבים יחסית לא גדולים.

אברהם פורז: זה סרטים שמצולמים בשלושים וחמישה מ"מ בהתחלה.

דורלי אלמגור: נכון.

כתרי שחורי: היום המצלמות הדיגיטליות המשוכללות נותנות רזולוציה ממש, בסופו של דבר זה מועבר, אבל עדיין בפרוסס הזה אתה חוסך בין עשרים לשלושים אחוז.

כתרי שחורי: אם אתה מצלם עם מצלמה דיגיטלית ברמה הגבוהה ביותר.

אברהם פורז: אבל השאלה היא כזאת, סתם בשביל הסקרנות שלי, המצלמה הדיגיטלית מצלמת, ומה אחר כך?

כתרי שחורי: אתה עושה את כל התהליך.

אברהם פורז: אבל בשלב שאתה מעביר את זה להקרנה בבית קולנוע אתה לא משדר דיגיטלי, אתה משדר את זה בסגנון, אם המסך לא גדול מידי אז הרזולוציה בשישה עשר מילימטר.

כתרי שחורי: היא בהחלט טובה, אבל המעבר היום מדיגיטלי לשלושים וחמישה מילימטר ברמה הגבוהה ביותר היא בסדר גודל של בין עשרים ושבע לשלושים וחמישה אלף דולר.

כתרי שחורי: זאת אומרת אתה גומר את כל הסרט בדיגיטל, לוקח את זה למעבדה, מעביר את זה לשלושים וחמישה מילימטר, זה סדר גודל הכסף.

כתרי שחורי: זה טכנולוגיה שנכנסת יותר ויותר היום.

צחי גרניט: זה רק עניין של זמן עד שגם ההקרנה תהיה דיגיטלית.

אייל מלובן: דרך אגב בחלק מהדברים גם בהקרנות, לא יצטרכו להחזיק מקרנים בכל בתי האולמות.

אייל מלובן: אתה יכול להחזיק מרכז פיקוד אחד, לשלוח בסיב אופטי בעכו הוא מקרין את הסרט הזה ושם הוא מקרין את הסרט הזה, כי הוא יעבור לשיטה הדיגיטלית, הוא לא יצטרך להחזיק כל כך הרבה קבינות.

אברהם פורז: אבל הסכנה היא שככל שהשיטה הזאת תתרחב המסוף יהיה בסוף בבית של הלקוח.

אברהם פורז: הוא בכלל לא יגיע לקולנוע.

אברהם פורז: אני מאוד מצטער, טוב, זה עניין של נוסטלגיה ושל גיל, על העובדה שבתי הקולנוע הגדולים, עם המסכים הענקיים, כן, הרי בסופו של דבר כדי להתגבר על גודל המסך, היו שתי שיטות, אחת שבעים מילימטר, אתם זוכרים, והסינרמה, שהיו שלוש מקרנות עובדות במקביל כדי לתת לך.

אברהם פורז: עכשיו כל סרט מה שלא יהיה זה אולם בגודל של החדר הזה.

צחי גרניט: בסינמה סיטי יש כמה אולמות.

אברהם פורז: אתם זוכרים שהיה פעם דבר שקראו לו סינמה-סקופ.

דורלי אלמגור: במסלול הזה של סרטי טלויזיה עם חלון קולנוע מורחב אנחנו בעצם יוצרים תמריץ מיוחד לבעלי הרשיונות שלנו להשקיע במסלול הזה, הוא מן קטגוריה בתוך הקטגוריה של הז'אנר העילי שהם צריכים להזדכות עליה, מושקעים סכומים של שישה עשר מליון שקלים יחד שתי בעלות הרשיונות, גם חברות הכבלים וגם YES.

דורלי אלמגור: בנוסף לזה קיים מסלול ישיר להשקעה בקולנוע, כלומר מסלול שבו הם מצטרפות, שמות כסף ומצטרפות להשקעה כגורמות שותפות אבל בסכום מצומצם יחסית, של עד מאתיים אלף דולר לסרט, כדי לסייע להקרנות שצריכות לפי התקנונים שלהם לגייס שלושים אחוז מהתקציב של הסרט לסרטי קולנוע.

דורלי אלמגור: ובמסלול הזה אנחנו מדברים על סכומים של שמונה מליון שקלים שהחברות מחוייבות, רשאיות להשקיע בסרטי קולנוע.

דורלי אלמגור: אנחנו כמו שאמרתי מאמינים גדולים במעורבות של הקרנות ובדו-שיח שלהם עם בעלי הרשיונות.

דורלי אלמגור: אני רוצה להזכיר שחוק הקולנוע נועד למעשה לממן גם את הטלויזיה, תמיכה בטלויזיה, ואנחנו בעבר היה סעיף בחוק התקשורת שאיפשר תמיכה ציבורית בטלויזיה, אבל כפי שנאמר פה מרגע שיש מקור תקציבי אחד, גם לפי חוק יסודות התקציב, כל התמיכה צריכה לבוא דרך מועצת הקולנוע.

דורלי אלמגור: לכאורה חוק הקולנוע נועד לממן גם טלויזיה, ואכן אנחנו רואים מעורבות של הקרנות גם בתמיכה בדרמות, דרמות טלויזיוניות וסרטים דקומנטריים, ואני רוצה להדגיש את החשיבות של התמיכה הזאת היות שהיא מאפשרת לחברות לקחת נושאים פחות בטוחים עבורם, ללכת לנושאים שהם יותר בשוליים לפעמים של הציבור הישראלי, זו בהחלט תרומה לפלורליזם ואנחנו חושבים שהקרנות חייבות להישאר מעורבות בתמיכה בטלויזיה, מעבר לתמיכה שהגופים המשדרים בעצם תומכים בקולנוע.

דורלי אלמגור: אנחנו חושבים שזה תהליך דו סיטרי שצריך לשמר אותו באמצעות הקריטריונים של מועצת הקולנוע, שאנחנו קצת שותפים.

אברהם פורז: טוב רבותיי, זמננו תם, ברגע שמתחילה המליאה בעוד כמה דקות אנחנו לא יכולים להמשיך את הישיבה.

אברהם פורז: אני רוצה לסכם את הדברים באופן הבא.

אברהם פורז: שמענו כמובן סקירה, יש כמה דברים שאנחנו נטפל בהם באופן דחוף והם אלה: ראשית, המע"מ על כרטיסי קולנוע לסרט ישראלי, למה יופלה הקולנוע מול התיאטרון.

אברהם פורז: הדבר השני הנושא של האזרחים הותיקים.

אברהם פורז: הדבר השלישי זה הקופרודוקציות.

אברהם פורז: למה לא סודר עניין הביטוח.

אברהם פורז: ומה קורה במשרד החוץ עם הקופרודוקציה עם הונגריה וגם עם מדינות שונות.

אברהם פורז: וגם האם לא הגיע הזמן שאנחנו, אחרי שנקבל אתך הנתונים, נשווה את התמריצים הניתנים להפקות חוץ למה שמקובל במדינות שמתחרות אתנו בקטע הזה.

אברהם פורז: אני לא אבדוק מה עושה יפן אבל אני יכול לבדוק מה עושה יוון, מרוקו, אני מניח שבדרך כלל שמחפשים נוף מדברי או משהו כזה מחפשים את האיזורים האלה.

קריאה: הדוגמא ההונגרית היא דוגמא מצויינת.

קריאה: הונגריה נבהלה שרומניה לוקחת לה את כל העבודה.

קריאה: ואז הונגריה החליטה לעצור את הנהירה לרומניה והם יצרו עכשיו שורת הטבות שלא יאומנו.

קריאה: פתאום הפקות בין-לאומיות גדולות חוזרות להונגריה ולא הולכות לרומניה.

אברהם פורז: אנחנו יודעים שבגדול, מי שהיה ביוניברסל סטודיוס או מקום כזה רואה שאפשר למעשה לשחזר את מנהטן בכלל בלוס-אנג'לס, עושים מקרטון כל מיני דברים ברקע, ולמרות הכל אני חושב שמול מדינות אירופה וארצות הברית עדיין יש לנו יתרון.

אברהם פורז: אולי לא מול אלג'יריה או טוניסיה, אבל בכל זאת אנחנו צריכים לפחות ליצור תנאים שווים של תחרות.

אברהם פורז: אם אנחנו בנחיתות אוטומטית אז זה לא יגיע לפה.

אברהם פורז: נוסיף על זה את הבעיה בטחונית שאולי פוחדים להגיע לפה.

אברהם פורז: בנקודות האלה אנחנו נכין מכתבים לשרים הנוגעים בדבר ונתחיל לטפל ונהיה אתכם בקשר במטרה לעזור לנושאים החשובים האלה.

אברהם פורז: אני מאוד מודה לכם שבאתם.