ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 491, 2005-09-27 10:00

אברהם פורז: על סדר יומנו הצעה לסדר של חבר הכנסת ברכה בעניין מחסור בכיתות לימוד בכלל ובמגזר הערבי בפרט.

אברהם פורז: חבר הכנסת ברכה בבקשה.

מוחמד ברכה: העברנו את הנושא לוועדה כדי לראות לאן אנחנו הולכים.

מוחמד ברכה: להערכתנו, במערכת החינוך הערבית יש היום מחסור בכ-5,000 כיתות.

מוחמד ברכה: משרד החינוך מכיר במחסור של 1,800 כיתות.

מוחמד ברכה: אנחנו אומרים שבחינוך היסודי יש מחסור של כ-1,600 כיתות - 800 כיתות חסרות בכפרים הבלתי מוכרים בנגב, השאר מתחלק בין גני ילדים ובתי הספר העל-יסודיים.

מוחמד ברכה: אני חייב לומר שבתחילת שנות ה-90, בתקופתו של רבין, היתה התקדמות אדירה בחיסול התופעה של חדרים שכורים.

מוחמד ברכה: בשלב מסויים, התופעה כמעט נעלמה.

מוחמד ברכה: בשנים האחרונות התופעה של שכירת חדרים חוזרת על עצמה בצורה מאוד מדאיגה.

מוחמד ברכה: לפי דוברת כל כיתה צריכה להתחלק לשתי כיתות ואז יהיה צורך בבינוי נוסף ובניית כיתות עזר.

מוחמד ברכה: אנחנו מדברים על מחסור כפי שמופיע היום בנתוני משרד החינוך, ללא קשר לדוברת.

אורי אריאל: מה אחוז התלמידים הערבים במדינת ישראל?

מוחמד ברכה: 24% מכלל התלמידים בישראל הם ערבים.

מוחמד ברכה: משרד החינוך אומר ש-46% מתקציב הבינוי מופנה למגזר הערבי.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה להפריך את הטענה הזאת, אבל במחסור כזה הם מדברים על בניה של עשרות חדרים.

מוחמד ברכה: זה אינו פותר את הבעיה אלא מעצים אותה עוד יותר, בהתחשב בעובדה שכל שנה צריך לבנות עוד 200 חדרים כדי להשלים את הגידול הטבעי.

מוחמד ברכה: נוצר פער שלא נסגר ולא מצטמצם.

מוחמד ברכה: אני לא יכול לומר שאני רואה בשורות טובות לקראת השנה הבאה, במיוחד נוכח התקציב שעומד על סדר יומה של הממשלה.

מוחמד ברכה: אם נכונות הידיעות שהתקציב המיועד לבינוי הוא בסביבות ה-0, אני חושב שאנחנו הולכים לקטסטרופה במערכת החינוך.

אברהם פורז: למה אתה אומר שהתקציב יהיה אפס?

יוסי שריד: כי אין תקציב לבינוי.

אורי אריאל: אני חוזר לעניין שאין עדיפות לנושא החינוך לא אצל היהודים ולא אצל הערבים ולכן יש פיגור חמור.

מוחמד ברכה: אנחנו מעלים את הנושא בוועדת החינוך לא כדי לנגח אלא באמת להגיע לפיתרון.

מוחמד ברכה: אני חושב שכולנו אמורים להיות מודאגים מהעובדה שלא רק שלתלמידים לא יהיו תנאי לימוד אלא גם לא יהיו להם כסא ושולחן.

מוחמד ברכה: יתכן ויגידו שהם שכרו חדרים, אבל זאת לא מסגרת חינוכית ופדגוגית ראויה לשמה.

אברהם פורז: תסביר לי את ה תופעה של שכירת החדרים.

מוחמד ברכה: שוכרים בתי מגורים ויש 5 כיתות פה ושלוש כיתות שם, ולפעמים יש גם כיתות בודדות.

מוחמד ברכה: עכשיו זאת תעשיה משגשגת, במיוחד בתחום הגנים הפרטיים.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב ראש, אני מצפה שנשמע שיש כוונה מצד משרד החינוך לצאת בפעולה בכיוון הזה.

מוחמד ברכה: זאת בעיה קשה והיא נוגעת לא רק לתנאים אלא לקיום בסיסי של מערכת החינוך.

יוסי שריד: בראשית שנה משרד החינוך מצהיר על הכוונות שלו אבל בסוף השנה אומרים שמשרד האוצר אשם.

מגלי והבה: במגזר הערבי וגם במגזר החרדי יש הצטברות של מחסור בכיתות לימוד.

מגלי והבה: ב-8 השנים האחרונות היה קיפוח והיו פערים גדולים במגזר הלא יהודי.

יוסי שריד: לא נכון.

יוסי שריד: בנו 500 כיתות באותה שנה.

מגלי והבה: אני לא הייתי במשרד לפני 8 שנים.

מגלי והבה: אני מתבסס על נתונים שקיבלתי.

מגלי והבה: היה פיקוח והיו פערים גדולים ומחסור במגזר הלא יהודי.

מגלי והבה: מ-2001 עד 2004 היתה העדפה מתקנת במגזר הלא היהודי של 46% מכלל התקציב היעודי לבינוי.

מגלי והבה: אני רוצה להתייחס לשינוי שחל ביכולות של משרד החינוך.

מגלי והבה: אמנם בנינו ושינינו אבל עדיין לא הדבקנו את הפער.

מגלי והבה: לנו ידוע על מחסור של 1,800 כיתות לימוד.

מגלי והבה: ישנו מחסור של 507 כיתות גן טרום חובה - - -

יוסי שריד: בתקופה שאני כיהנתי כשר חינוך נבנו 780 כיתות למגזר הערבי.

אדי הרשקוביץ: אבל אז היה לנו תקציב - - -

יוסי שריד: אבל הוא אומר שלא בנו.

יוסי שריד: בנו 780 כיתות שזה היה 35% מתקציב הבינוי.

יוסי שריד: נכון שנתתי פחות באחוזים, אבל נתתי 780 כיתות.

מגלי והבה: אני ממשיך עם המחסור: 372 כיתות בתי ספר יסודי, 439 חטיבות ביניים, 249 בתיכוניים.

מגלי והבה: אלה הנתונים שבידנו.

משולם נהרי: כמה במגזר החרדי?

מגלי והבה: בתקופה מסויימת היית סגן שר, לא ראיתי שהשלמת את כל המחסור בכיתות.

יוסי שריד: השאלה היא כמה בונים כל שנה?

יוסי שריד: אני בניתי 2,600, כמה אתם בונים?

מוחמד ברכה: איך אתה מתרגם את ה-46% למספרים?

מוחמד ברכה: כמה חדרים?

מגלי והבה: במהלך 2005-2008 נתנו אישור לבניית 285 כיתות לימוד באבו-בסמה - אפליה מתקנת ב-7 ישובים בדווים.

מגלי והבה: כמובן שאנחנו מדברים על כיסוי של 980 חדרים שחלקם ממומנים על ידי מפעל הפיס לכל המגזרים, מתוכם 306 כיתות למגזר הלא יהודי.

יוסי שריד: לכמה שנים?

מגלי והבה: 3 שנים.

מגלי והבה: כשהיית שר חינוך כמה חדרים - - -

יוסי שריד: 2,600 חדרים בניתי בשנה אחת מתוכם 780 למגזר הערבי.

מגלי והבה: אולי תבקר בסחנין ותראה שאין שם בכלל מחסור.

יוסי שריד: סחנין קיבלו בתקופתי אבל רק עכשיו התחילו לבנות.

מגלי והבה: יש החלטה לבנות 980 חדרים לכלל המערכת, מתוכם 306 כיתות למגזר הערבי.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על 7 ישובים במגזר הבדווי וכאשר יאושר התקציב נתחיל בבניה הזאת.

מגלי והבה: ישנה החלטה לבנות 980 חדרים לכלל המערכת.

מגלי והבה: מתוכם, 306 כיתות למגזר הערבי, שהם 32% מכלל ההקצאות, וזאת ל-3 שנים.

מגלי והבה: זה לא כולל את אבו בסמה.

שי כנעני: לעניין אבו בסמה: יש החלטה של הממשלה להקצות תקציב ל-280 חדרים משנת התקציב 2006.

שי כנעני: זה בא מתוך מכלול התקציב שיהיה למשרד החינוך, שאותו תאשר הכנסת בהצעת חוק התקציב לקראת כל שנה.

שי כנעני: תקציב המדינה, שמאושר על ידי חברי הכנסת, קובע את גובה הבניה שאותה אנחנו יכולה לבצע.

שי כנעני: אם יש 600 כיתות לשנה או 6,000 כיתות לשנה, אנחנו לא יכולים לבצע יותר ממה שיש לנו.

שי כנעני: לכן, אם המדינה הקצתה בשנת התקציב שעברה סדר גודל שאיפשר לנו לבנות 400 כיתות, איננו יכולים לבצע יותר כי אנחנו מנועים מלעבור על חוק התקציב.

יוסי שריד: כמה בניתם לפני 4 השנים האחרונות?

שי כנעני: עד שנת 2001 סדר הגודל שמשרד החינוך קיבל לבנות מידי שנה, יחד עם מפעל הפיס היה 2,000 כיתות בשנה.

יוסי שריד: לא נכון, 2,600 כיתות.

יוסי שריד: עכשיו מאשרים 400 כיתות וזה עושה את ההבדל.

שי כנעני: ההבדל הזה נובע מהחלטות הכנסת.

משה גפני: הנושא של בינוי כיתות לא בידיים של משרד החינוך אלא בידי הממשלה.

משה גפני: השרה יכולה לומר שבגלל שבונים רק 400 כיתות במקום 2,600 כיתות היא מתפטרת.

משה גפני: אבל שי צודק, המשרד בונה לפי מה שהממשלה מקציבה.

אברהם פורז: אתה מכיר שר שהתפטר על רקע קיצוץ במשרדו?

יוסי שריד: אני מכיר שר שהודיע שהוא יתפטר ובאותו רגע התבטל הקיצוץ.

משה גפני: הנושא של בינוי כיתות הוא נושא של משרד האוצר ולא של משרד החינוך.

משה גפני: אם משרד החינוך לא מקבל תקציב הוא לא בונה.

מוחמד ברכה: מה?

מוחמד ברכה: הפריטו את הממשלה?

מוחמד ברכה: אין אחריות מיניסטריאלית?

משה גפני: בוודאי שיש.

משה גפני: צריך להביא לכאן את שרת החינוך ואת שר האוצר.

שי כנעני: אני רוצה להבהיר לחברי הוועדה את השאלה של הגדרת מחסור.

שי כנעני: אין מחלוקת שמחסור של 1,800 כיתות או 5,000 כיתות זאת צרה צרורה.

שי כנעני: צודק חבר הכנסת גפני כשהוא אומר שיש מחסור גדול גם במגזר החרדי.

שי כנעני: השאלה איך מגדירים מחסור: האם חדר שכור הוא מחסור או לא?

משה גפני: כן.

אורי אריאל: איך אתם מגדירים מחסור?

שי כנעני: כשהגדרנו מחסור של 1,800 כיתות התבססנו על הנתונים הבאים: תחזית שלנו למהלך השנים הקרובות, מבנים שהוכרזו כמסוכנים וחסרים צפויים שמשלימים פערים בתוך בית ספר.

שי כנעני: ההגדרה שלנו לכיתה היא 125 מ"ר.

שי כנעני: בנתונים האלה לא כללתי את החדרים השכורים.

שי כנעני: כיתה עולה כחצי מיליון שקל.

שי כנעני: אני אשמח מאוד לקבל את התקציב ולבנות.

מגלי והבה: זאת גם עמדת המשרד.

מגלי והבה: אם יהיה לנו התקציב הדרוש מהאוצר, נוכל להגביר את הבניה לכל המגזרים.

מוחמד ברכה: איך מראים שבמקום מסויים אין אבטלה?

מוחמד ברכה: לוקחים אנשים להכשרה מקצועית ובכך מראים שאחוז האבטלה ירד.

מוחמד ברכה: כאן זה אותו דבר: אומרים שכיתות שכורות אינן מהוות חוסר.

אורי אריאל: שי, אני מתפלא על דבריך.

אורי אריאל: אתה לא פוליטיקאי, אבל אתם מסדרים את המספרים, וחבל, כי זה לא עושה טוב לאף אחד.

אורי אריאל: הנייר סובל הכל ואפשר לכתוב הכל.

אורי אריאל: צריך לשים את הבעיה כפי שהיא: כיתה שכורה, גם אליבא דה משרד החינוך היא כיתה חסרה.

אורי אריאל: לכן כל הכיתות השכורות צריכות להיכנס לחוסר.

אורי אריאל: הבעיה היא אכן התקציב אבל משרד החינוך לא יכול לברוח מזה.

אורי אריאל: אלימות – אומרים המשרד לבטחון פנים, אחיות – בריאות, כיתות – אוצר.

אורי אריאל: אני מציע לזמן את ראש הממשלה ואת שר האוצר כי הם שותפים בכירים להחלטות האלה.

אורי אריאל: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.

אורי אריאל: אתם לא יכולים להתחמק, הרי תפקידה של שרת החינוך הוא לדאוג שיהיה תקציב.

אורי אריאל: אני חוזר על בקשתי, תעשו את כל הדיונים לפני שהתקציב נחתם.

אברהם פורז: אני אעשה מאמץ להביא לכאן את ממלא מקום שר האוצר לדיון על תקציב החינוך.

אברהם פורז: הנסיון שלי להביא לכאן את נתניהו בנושא תשלומי הורים לא צלח.

משה גפני: משרד האוצר רצה להקטין בהוצאות הממשלה כי הוא רצה להגביר את התחרות במשק ולעודד אנשים לצאת לעבודה, לעשות רפורמה בחינוך, אבל הוא השיג את כל המטרות ההפוכות.

משה גפני: בזה שהוא קיצץ בבינוי כיתות הוא גרם להאטה בענף הבניה.

משה גפני: זה דבר לא מבוטל כי הפער בין בניית 400 כיתות לבניית 2,600 כיתות הוא אדיר.

משה גפני: זאת השקעה בתשתיות, הוצאת אנשים לעבודה, ירידה באבטלה.

משה גפני: אם היו עושים את זה לפני שנתיים, אפשר היה ליישם היום גם רפורמה בחינוך.

משה גפני: היו לך יותר כיתות, מה שהיום אין לך.

משה גפני: הממשלה כשלה ברעיון של קיצוץ בבניית הכיתות.

משה גפני: אין לנו ויכוח שצריך להגביר את התעסוקה, שצריך לעודד את ענף הבניה ולעודד את התחרות במשק, אבל השיגו את המטרות ההפוכות.

משה גפני: הביאו למירמור עצום בבתי הספר, בעיקר במגזר הערבי.

משה גפני: יש מגזרים שבהם האפליה היא פשוט בלתי נסבלת וכולם מודים בזה.

משה גפני: שיבנו 30% אחוז אבל מ-2,600.

משה גפני: לגבי המבנים השכורים: בסופו של דבר הילדים לומדים.

משה גפני: אם אין ברירה, משרד החינוך מאשר שכירות דירות כי צריך מקום.

משה גפני: זה שלילדים יש פתרון, אין זה אומר שיש בינוי.

משה גפני: הנוסחה של משרד החינוך צריכה להיות איפה חסרות שצריכות להיבנות על ידי משרד החינוך.

משה גפני: בשכירות פתרו את בעיית הבינוי?

משה גפני: חייבים לבנות כיתות.

משה גפני: אז מביאים מבנים לא יבילים.

משה גפני: מה?

משה גפני: עושים צחוק?

משה גפני: אנחנו יודעים מה המשמעות של העניין.

משה גפני: זה אותו צריף שאנחנו למדנו בו כשלא היו כיתות, רק שהוא חדש יותר ומודרני, אבל הוא יתקלקל מייד.

משה גפני: הפיתרון הוא בינוי ומשרד החינוך לא צריך לוותר בעניין הזה.

משה גפני: לא צריך לזרוק את זה על חברי הכנסת, הדיון הוא מול משרד האוצר.

משה גפני: אתם קרובים לבעיה ואתם צריכים לפעול.

משולם נהרי: ההקצאה היא שנתית והביצוע הוא רב שנתי.

משולם נהרי: אף פעם לא יודעים אם הבינוי עכשיו שייך להקצאה של שנה שעברה או מלפני שנתיים.

משולם נהרי: אני מכיר הרשאות שניתנו לפני 10 שנים ושעדיין לא בוצעו.

משולם נהרי: זה משחק של מספרים.

משולם נהרי: הקצאה היא שנתית וביצוע הוא רב שנתי ויכול להיות שאני מבצע עכשיו את השנתיים הקודמות.

משולם נהרי: יכול להיות שיוסי שריד זכה שיבנו אצלו מהקצאות של אחרים.

משולם נהרי: כולנו מסכימים שיש מחסור אדיר בכיתות לימוד בעיקר במגזר הערבי והחרדי.

משולם נהרי: כולנו מסכימים שיש חוסר רציני בכיתות לימוד בכל המגזרים, במיוחד במגזרים הערבי והחרדי.

משולם נהרי: אל תשכחו שיש גידול טבעי ויש פיזור גיאוגרפי.

משולם נהרי: אני לא מבין איך משרד החינוך, בשלוש השנים האחרונות, תרם מרצונו 2,200 כיתות לטובת הקיצוץ הרוחבי.

משולם נהרי: הממשלה החליטה על קיצוץ רוחבי ומשרד החינוך אמר שהוא תורם את זה מהכיתות.

משולם נהרי: האוצר לא אמר מאיפה לעשות את הקיצוץ.

משולם נהרי: האוצר נתן למשרד לבחור מאיפה לקצץ.

אברהם פורז: מאיפה אתה היית מקצץ?

משולם נהרי: לא מהכיתות כי כולם מסכימים שצריך לבנות.

משולם נהרי: הייתי פותח את המאזנים של משרדי הממשלה וכולנו ראינו שמשרד החינוך השאיר עודף של 800 מיליון שקל.

משולם נהרי: מתוך זה יש 300 מיליון שקל עודפים מחוייבים אבל ישנם עוד 500 מיליון שקל שעליהם אפשר היה להאבק.

משולם נהרי: המשרד אומר: "תילחמו על כיתות, תילחמו על בינוי" ואחר כך הם עושים יד אחת עם האוצר ומקצצים ב-2,200 כיתות.

משולם נהרי: דנו בנושא גם בוועדת הכספים ויש שם רפרנט של משרד האוצר ואמר שזה נכון.

משולם נהרי: הם אמרו שמשרד החינוך הוא זה שהחליט על הקיצוץ.

משולם נהרי: צריך לקיים דיון איך המשרד הסכים לקצץ דווקא ב-2,200 כיתות.

שמואל דוד: הציבור הבדווי בנגב הוא הנפגע ביותר.

אברהם פורז: נאמר כאן שיש בניה באבו-בסמה.

שמוליק דוד: לכשנראה את הכיתות נשמח מאוד.

משה גפני: האם אני שומע אצלך חוסר אמונה?

שמוליק דוד: יש לי סקפטיות קטנה.

שמוליק דוד: השאלה שלי היא כמה מהמחסור הקיים הוא מהישובים הבדווים המוכרים והלא מוכרים?

שמוליק דוד: איזה אחוז מכיתות הגן שכורות?

שמוליק דוד: כמה מהכיתות הקיימות במערכת היסודית והעל יסודית הן יבילות?

שמוליק דוד: אני לא מדבר על הבלתי מוכרים שאצלם כל המבנים יבילים.

שמוליק דוד: אני מדבר על המוכרים שמדינת ישראל הכירה בהם.

שמוליק דוד: הייתי שמח לשמוע כמה כיתות יבילות התווספו בשנת 2005 וכמה התווספו בשנת הלימודים הנוכחית?

שמוליק דוד: אני רוצה לתת לוועדה כמה נתונים: בישובים הבדוואים המוכרים ממוצע התלמידים בבית ספר יסודי הוא 636 תלמידים.

שמוליק דוד: זה ב-71% אחוז ממוצע תלמידי בתי הספר היסודי - - -

אברהם פורז: אם אין צפיפות בכיתות אז מה זה משנה?

שמוליק דוד: יש צפיפות בכיתות אבל אני אתן לך תשובה מקצועית מוסמכת.

שמוליק דוד: ועדת דוברת המליצה שבבתי ספר יהיו בין 250 ל-400 תלמידים.

שמוליק דוד: זה מומלץ כי בעשרות מחקרים נאמר שבבתי ספר גדולים יותר ההישגים נמוכים יותר ורמת שביעות הרצון נמוכה יותר, האלימות גבוהה יותר וכדומה.

שמוליק דוד: בישובים הבלתי מוכרים הממוצע הוא 560 תלמידים.

שמוליק דוד: חלק מבתי הספר מגיעים ל-1,000 תלמידים.

שמוליק דוד: 3 בתי ספר נמצאים בתהליכי פיצול אבל התהליך הוא איטי.

שמוליק דוד: כשמשווים את בתי הספר ואת הישובים רואים עד כמה זה צועק לעיניים.

שמוליק דוד: למשל, בדימונה הממוצע 280 תלמידים וברהט הממוצע 680.

שמוליק דוד: פערים כאלה אינם מקריים, הם פונקציה של תהליך.

שמוליק דוד: התהליך הוא שלוקחים בית ספר ומוסיפים לו עוד ועוד כיתות.

שמוליק דוד: לא מוסיפים לו חדרי ספח או את כל מערכות השירותים הנלווים כמו מחשבים, חצר, ספורט וכדומה.

שמוליק דוד: הדבר הזה הוא בלתי נסבל ומביא את התלמידים לאחוזי אלימות מאוד גבוהים, שבאים לידי ביטוי בדוח בנבנשיתי בנושא האלימות ומציג מצב מאוד חמור בישובים הבדווים.

שמוליק דוד: זה בא לידי ב-25%-30% אחוז הצלחה בבגרות ובירידה של אחוזי הבגרות למרות השקעות נוספות בתחומים מסויימים.

משולם נהרי: בגלל זה אי אפשר ליישם את דוח דוברת.

מגלי והבה: אני מסכים איתך, חבר הכנסת נהרי, שאמרו לנו שאנחנו נחליט איפה יהיה הקיצוץ.

מגלי והבה: אבל עומדת השאלה: האם רוצים לקצץ בשעות הלימודים?

מגלי והבה: יש סדרי עדיפויות.

מגלי והבה: צריך להסתכל על חצי הכוס המלאה.

מוחמד ברכה: אתה רומז שלא צריך לבנות?

מגלי והבה: אני לא מחפש כותרות.

מגלי והבה: אני רוצה שנמצא פתרון לסוגייה של מחסור בכיתות לימוד.

מגלי והבה: כרגע השאלה היא האם להעדיף מחסור בשעות לימוד או מחסור בכיתות.

משולם נהרי: יש גם את זה וגם את זה.

משולם נהרי: כשאתה מסכים לקיצוץ אז אתה מקבל עוד קיצוצים.

מוחמד ברכה: יש גם קיצוץ בשעות וגם קיצוץ במבנים.

מגלי והבה: אני מקווה שנצליח למלא את ההתחייבויות שלנו לשלוש השנים הבאות.

מגלי והבה: אני מקווה שהמלחמה מול האוצר להגדלת התקציב תביא לפירות ואולי ישנו את סדר העדיפויות.

מגלי והבה: לגבי הבדווים, היה דיון בממשלה בוועדת השרים למגזר הלא יהודי והתקבלו החלטות חשובות בגיבוי תקציב, במיוחד בנושא הבינוי.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על אישור של 160 מיליון שקל, שהם 258 כיתות לימוד שמתחילים לבנות אותם כבר בשנת הלימודים הנוכחית.

משה גפני: התחילו כבר לבנות?

שי כנעני: הוצאנו כבר בית ספר אחד של 12 כיתות באבו קרינת לבית ספר יסודי והוצאנו פרוגרמה לעוד בית ספר על-יסודי.

מגלי והבה: המטרה היא לסגור את הפערים בדרום ואנחנו גם נעקוב אחר הביצוע והיישום.

מגלי והבה: אנחנו חוזרים ואומרים שכל הפערים במגזר הלא יהודי והחרדי יוכלו להיפתר במאבק משותף מול משרד האוצר.

אבי גור: ההורים מציעים יזמה חדשה: לשלב את המבנים של המתנ"סים ומרכזי הנוער עם בתי הספר.

אבי גור: בצורה כזאת ישתחררו שטחים בתוך בתי הספר.

אבי גור: כיום הופכים כיתות לחדרי ספח בגלל המצוקה.

אבי גור: אנחנו מדברים כרגע על מצב שבו בית הספר מפסיק לפעול בשעה 14:00 והמתנ"ס יתחיל לפעול בשעה 14:00.

אבי גור: אנחנו חושבים לטווח ארוך: בית הספר יהיה קהילתי יותר, שחדרי הספח יהיו בתוך בית הספר.

אבי גור: בצורה זאת אפשר יהיה להשיג תקציב נוסף לבית הספר.

יונתן רגב: חבר הכנסת נהרי אמר כבר שההחלטות בדבר הקיצוץ בבינוי היו במסגרת החלטות משרד החינוך במסגרת העדיפויות שלהם.

אברהם פורז: איפה אתם הייתם מקצצים?

אברהם פורז: אתם חושבים שהשרה טעתה?

יונתן רגב: לדעתנו לא היה צריך לקצץ בכיתות.

יונתן רגב: תקציב המדינה נקבע יחד עם משרד החינוך.

יונתן רגב: גם לקראת 2006 נקבע 500 כיתות והממשלה החליטה, במסגרת סדרי העדיפויות שלה, להקצות 200 כיתות נוספות.

יונתן רגב: כך שבמסגרת התקציב יהיו 700 כיתות.

שי כנעני: זה לפני שינוי אופן התשלומים מהקצאה ב-3 שנים להקצאה בשנתיים?

יונתן רגב: לא, זה אחרי.

יונתן רגב: זה לא נגע בהקצאה.

משה גפני: כמה בנו השנה וכמה אתם מתכננים לבנות בשנה הבאה?

משה גפני: כמה בניתם למגזר הערבי?

משה גפני: כמה בניתם למגזר החרדי?

משה גפני: כמה אתם מתכננים לבנות ב-2006?

יונתן רגב: אני לא יודע להגיד לך כמה יש למגזר, את זה אתה צריך להפנות למשרד החינוך.

יונתן רגב: בתקציב 2005 היו כ- 485 מתקציב הממשלה.

יונתן רגב: בנוסף היו 583 מתקציב הפיס.

יונתן רגב: כרגע, בגלל הסדר ההגרלות עם הפיס, כנראה שיהיו 180 כיתות נוספות.

יונתן רגב: כרגע אנחנו במשא ומתן עם הפיס לגבי היתר ההגרלות בשנה הבאה.

אברהם פורז: אני מסכם את הדיון כדלקמן: הוועדה רואה בדאגה עמוקה את המחסור בכיתות לימוד במערכת החינוך בכלל ובמגזר הערבי בפרט.

אברהם פורז: הוועדה תזמין לדיון את שר האוצר ואת שרת החינוך כדי לדון עימם בנושא.