ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 489, 2005-09-21 09:30

אברהם פורז: בוקר טוב לכולם.

אברהם פורז: בישיבה נדון היום על תשלומי ההורים.

אברהם פורז: אני מבקש מסמנכ"לית ומנהלת המנהלת הפדגוגית לאה רוזנברג לומר את דבריה.

אברהם פורז: בבקשה, לאה.

לאה רוזנברג: ההצעה שעומדת לפניכם היא בעצם תשלומי הורים כמו בשנה שעברה עם תוספת של 15%.

לאה רוזנברג: יש כאן סעיפים נוספים במידה רבה של חידוש: נושא ההזנה, שנכנס במערך הרבה יותר מקיף לתוך בתי-הספר, ולכן אנחנו כן מבקשים להוסיף אותו כבר באופן מסודר לתשלומי ההורים שיפורסמו בחוזר המנכ"ל, ומה המקסימום שמותר לגבות; והנושא שקיים כבר כמה שנים במערכת ומתרחב הוא נושא השאלת ספרי הלימוד.

אברהם פורז: את מוכנה לחזור שוב מהי הבקשה המדויקת שלכם כעת?

לאה רוזנברג: יש הנושא של ביטוח תאונות אישיות שאושר בישיבה הקודמת.

לאה רוזנברג: אני עכשיו מדברת על תשלומי הרשות: סל תרבות לקדם יסודי בהיקף של 72 שקלים; לכיתות א'-ה' – 90 שקל; לכיתות ו' – 90 שקל; לכיתות ז'-ח' – 135 שקלים; לכיתות ט' – 150 שקלים; לכיתות י'-יא' – 160 שקלים; ויב' – 160 שקלים.

לאה רוזנברג: למסיבות הסיום אנחנו מאשרים תשלום רק בכיתות מסיימות, זה לא מסיבות סיום לכל שכבת גיל: בקדם-יסודי – 54 שקלים; כיתות ו' – 150 שקלים; בכיתות ז'-ח', במקום שהן כיתות מסיימות – 250 שקלים - -

אברהם פורז: ואם הם לא מסיימים זה חוזר ל- 150?

לאה רוזנברג: כן, בהחלט.

אברהם פורז: אם הכיתה אינה מסיימת זה 150, ואם הכיתה היא כיתה מסיימת זה מגיע ל- 250.

לאה רוזנברג: נכון.

אבי גור: אבל כל זמן שזה לא כתוב פה, זה לא תקף.

אבי גור: צריך להוסיף את זה, ואז יהיה לזה תוקף.

יצחק קדמן: למה להוסיף משפט?

יצחק קדמן: למה לאשר את זה בכלל?

לאה רוזנברג: כיתות יב' – 250 שקלים.

לאה רוזנברג: מסיבות כיתתיות – אנחנו מדברים על אותם אירועים שכותרתם "מסיבה", אבל זה לאו דווקא מסיבה, אלא כינוסים של כיתות.

לאה רוזנברג: קבענו כאן 3 מסיבות: 24 שקלים, 8 שקלים לכל אירוע כזה.

לאה רוזנברג: ההבדלים בעלות ההצטרפות למפעל השאלת ספרי הלימוד נובעים, כמובן, מספרי הלימוד שאותם מספקים לתלמידים.

לאה רוזנברג: כיתות א', ה', ו' ישלמו 220 שקלים, ואילו ז', ח' עד יב' ישלמו 265 שקלים.

לאה רוזנברג: לארגון ההורים הארצי ולוועד ההורים היישובי כולם ישלמו 1.5 לכל גוף כזה.

לאה רוזנברג: עבור טיול תלמיד באוטובוס של 40 תלמידים אנחנו מאשרים כך- -

אברהם פורז: למה זה חשוב אוטובוס של 40 תלמידים?

לאה רוזנברג: זה קובע את העלות.

אברהם פורז: ואם באוטובוס יהיו בסוף פחות תלמידים?

לאה רוזנברג: אז אי-אפשר יהיה לקיים את יום הטיול הזה.

אברהם פורז: אבל מבחינתנו, מה זה משנה?

לאה רוזנברג: אנחנו רק מביאים אינפורמציה על-פי מה נעשה התחשיב.

אברהם פורז: ברור.

אברהם פורז: מבחינת הוועדה עלות הטיול היא 75 שקלים לקדם חובה או 104 שקלים לא'-ה'.

לאה רוזנברג: נכון.

לאה רוזנברג: 75 שקלים לקדם חובה; לכיתות א'-ה' – 104 שקלים; לכיתות ו' 322; ל- ז'-ח' – 322 שקלים; לט'- יא' – 345 שקלים; וליב' – 575 שקלים.

אברהם פורז: הואיל והיו אליי פניות רבות בנושא הזה את יכולה להסביר לנו מה ההבדל בין הבקשה השנה לעומת שנים עברו בנושא הטיולים.

אברהם פורז: מה השתנה, אם בכלל?

לאה רוזנברג: יש הבדל מלפני שנתיים, לא מלפני שנה.

לאה רוזנברג: לפני שנתיים אנחנו קבענו עלות של יום טיול וגם אמרנו מה המקסימום של ימי הטיולים האפשריים.

לאה רוזנברג: חגית יכולה לפרט על-כך יותר.

חגית מאיר: בשנת תשס"ד נקבעו נהלים בחוזר מנכ"ל, והתשלומים שאושרו היו תעריף לטיול.

חגית מאיר: לטיול בן חצי יום זה תעריף המקסימום; לטיול בן יום זה תעריף המקסימום, ולטיול בן יומיים ולטיול בן שלושה ימים – לכל אחד מהם נקבע תעריף מקסימום, וזה היה הסכום שאושר.

אברהם פורז: וזאת הייתה פריבילגיה של בית-הספר להחליט אם זה טיול של יום-יומיים או שלושה, ולפי זה הגבייה?

חגית מאיר: תאורטית כן, מעשית – יש חוזר טיולים שמנחה איזה סוג טיול, אבל הייתה לבית-הספר פריבילגיה להחליט.

חגית מאיר: עקרונית יש דברים סבירים והגיוניים, כמו למשל שבכיתה א' לא יוצאים לטיול של שלושה ימים עם שני לילות לינה.

חגית מאיר: זאת אומרת, יש פה מקובלות, אבל בעיקרון הוחלט על תעריף פר משך טיול.

חגית מאיר: לאור דרישת הוועדה בשנת תשס"ה להפחית בתשלומי הורים נעשו שני דברים: ראשית, לכל שכבת גיל נקבע משך טיול שאין לעבור עליו.

חגית מאיר: כלומר, קדם יסודי – חצי יום; א'-ה' – יום אחד; כיתה ו' – יומיים.

חגית מאיר: נוסף לכך קוצצה הגבייה המותרת ב- 8%-15%.

חגית מאיר: כלומר, מצד אחד קיצצו 8%-15% בסכום המותר לגבייה פר-טיול, ומצד שני נעשתה הגבלה של משך הטיול לשכבת גיל.

חגית מאיר: ההבדל השנה הוא שהוספנו מחדש 15% מהסכום המותר לגבייה לכל הטיולים, ולא הגבלנו את משך הטיול.

חגית מאיר: כלומר, בסכום הזה יחליט בית-הספר באלו טיולים הוא רוצה לטייל.

אברהם פורז: אבל אם אנחנו לוקחים את המכפלה המרבית של העבר בהנחה שכל בית-ספר היה לוקח את המקסימום שהוא יכול, האם בעקבות זה יש הפחתה ניכרת בעלויות הטיולים?

חגית מאיר: לפני שנתיים לא נקבע בחוזר תשלומי הורים מה המקסימום שמותר לגבות על טיולים

קריאה: הסכום היה 541- -

חגית מאיר: סליחה, אדוני, מצוי בידיי החוזר.

חגית מאיר: הסכום הוא 541 שקלים לטיול בן שלושה ימים.

אברהם פורז: בהנחה שבית-הספר היה מחליט על טיול של שלושה ימים שזה המקסימום המותר, מה הייתה אז התוצאה?

חגית מאיר: התוצאה הייתה 541 שקלים לטיול בן 3 ימים.

אברהם פורז: ומה המצב עכשיו?

חגית מאיר: השנה אנחנו מציעים 575 שקלים ליב' בלבד למשך 3 ימים.

אברהם פורז: ומה קורה בכיתה יותר נמוכה, נניח בכיתה ט'?

אברהם פורז: לפי הצעת

אברהם פורז: כם עכשיו זה 345 שקלים.

אברהם פורז: כמה ימים מקסימום מותר היה בעבר בכיתה ט'?

חגית מאיר: לא הייתה הגבלה.

חגית מאיר: בשנה שעברה הגבלנו את זה ליומיים- -

אברהם פורז: אני שואל מה היה לפני שנתיים.

חגית מאיר: לפני שנתיים לא צוינה בחוזר תשלומי הורים הגבלה כלשהי על משך הטיול בכיתה ט'.

אברהם פורז: אז אפשר היה לעשות טיול של שבועיים ולהכפיל את זה פר יום?

לאה רוזנברג: לא.

לאה רוזנברג: 541 לטיול בן שלושה ימים.

לאה רוזנברג: אם כיתה ט' החליטה לצאת ל- 3 ימים מותר לגבות 541 שקלים.

אברהם פורז: אז אם היום כיתה ט' מחליטה לצאת לטיול יש הפחתה מ- 541 שקלים ל- 345 שקלים, בערך 200 שקלים פחות.

חגית מאיר: יש להם הפחתה ביום.

חגית מאיר: למעשה, יומיים טיול חזר- -

אברהם פורז: זה אפילו יותר כי ההפרש בין 345 לבין 541 שקלים הוא 200 שקלים- -

אורי אריאל: - - - יש מאבט

אורי אריאל: חים שצריך לשלם להם- -

חגית מאיר: זה מאפשר טיול בן יומיים בלי בית מלון, אבל עם אבטחה ועם ליווי של חובש ומלווים חמושים, באוטובוס שנשכר בחברה בטיחותית- -

אברהם פורז: אבל פה יש קיצוץ ניכר של 200 שקלים לעומת העבר בהנחה שנסעו אז למשך 3 ימים.

לאה רוזנברג: אבל יש תוספת ביחס למה שהיה בשנה שעברה.

אברהם פורז: כמה היה בשנה שעברה ב- ט'?

חגית מאיר: היה 300 שקלים.

אברהם פורז: ועכשיו 345 שקלים.

אילן בהירי: זה אומר שאי-אפשר לקיים אף סיור - -

אברהם פורז: אני אתן לכם אפשרות להגיד מה אתם אומרים על הסיור הזה.

אברהם פורז: סיימתם להציג את העניין?

אברהם פורז: אתם מבקשים מהוועדה לאשר בשם משרד החינוך את התשלומים האלה כפי שהם כתובים כאן.

אברהם פורז: את עניין ההזנה אתם גם מבקשים לאשר היום?

לאה רוזנברג: בוודאי.

אברהם פורז: תציגו גם את זה.

לאה רוזנברג: כמו שהתחלתי לומר, יש הנושא של ההזנה שנכנס ליותר בתי-ספר.

לאה רוזנברג: כיוון שזה כרוך בתשלומי הורים אנחנו מבקשים לכלול את זה גם בנושא של תשלומי הורים- -

יוסי שריד: מה זה "יותר ויותר"?

יוסי שריד: מכל ה"יותר ויותר", לפי המספרים, יש פחות ופחות.

לאה רוזנברג: אני מוכנה לתת את הנתונים, אבל הם לא נמצאים אצלי כרגע.

יוסי שריד: אין לך נתון כמה ילדים אתם מזינים?

יולי תמיר: אני אתן לך את הנתון.

יוסי שריד: את לא זוכרת נתון כזה?

לאה רוזנברג: יש לי עוד כמה דברים בראש.

אברהם פורז: תנו להם הזדמנות להסביר מה שהן רוצות להסביר.

יוסי שריד: אם אני אגיד לך שהיו כבר 170 אלף ילדים, ועכשיו יש 75 אלף, אז איך זה "יותר ויותר"?

יולי תמיר: אדוני היושב ראש, אני אתן לך את הנתונים.

יולי תמיר: הבן אדם שמחזיק נתון מדויק ומעודכן כל חודש הוא אני: 78 אלף ילדים השנה, זה המצב.

אברהם פורז: יש משרד חינוך במדינה, הם באים אלינו כדי להסביר.

אברהם פורז: אחר-כך תוכלו לשאול אותם שאלות.

חגית מאיר: מדובר במפעל הזנה על-פי חוק ארוחה יומית לתלמיד התשס"ה.

חגית מאיר: זה אותו מפעל הזנה שהמדינה משתתפת בחלק מן העלות שלו.

חגית מאיר: לפי החוק הזה, המחיר שהתלמיד משלם נקבע במנגנון כפול: בשלב ראשון נקבע בגוף שנמצא במשרד ראש הממשלה מה יהיה חלק המדינה לעומת חלקה של הרשות המקומית- -

יולי תמיר: זה עדיין לא אושר בוועדת כספים, ולפי החוק, לפני שאישרתם את זה בוועדת כספים – תתקן אותי היועצת המשפטית – אתם לא יכולים לאשר פה את תשלומי ההורים כי לא נקבע בוועדת כספים מדרג ההשתתפות של הרשויות.

אורי אריאל: צודקת.

מרב ישראלי: אנחנו יכולים לאשר את זה.

יולי תמיר: אבל הם לא יכולים לגבות.

מרב ישראלי: השלטון המקומי יגיע להסכמה עם משרד ראש הממשלה.

מרב ישראלי: אני לא בטוחה שזה עומד בדרישות החוק- -

יולי תמיר: החוק מחייב את אישור ועדת הכספים לפני שהם יכולים לגבות.

אברהם פורז: אז כמובן שהאישור שלנו מותנה באישור נוסף, כמו שהרבה פעמים קורה בכמה אישורים.

אורי אריאל: אדוני היושב ראש, אולי אתה מוכן לזמן אותם לשבוע הבא, אולי אז יכינו את הנתונים ונדע על מה דנים?

אורי אריאל: מה העניין פה?

אברהם פורז: רבותיי, כשנצטרך להצביע כל אחד ישקול את כל השיקולים ויצביע לפי מה שהוא חושב.

חגית מאיר: על-פי החוק, שר החינוך רשאי לקבוע כללים ופרמטרים שלפיהם הרשות המקומית תוכל להטיל חלק מחלקה על ההורים בעלות ההזנה.

חגית מאיר: זה אמור להיות לפי מדדים חברתיים-כלכליים ולהיות מובא לאישור הוועדה המכובדת הזאת.

חגית מאיר: האם אני צודקת?

מרב ישראלי: הם מבקשים גם את האישור לפי החוק וגם את האישור לגבייה בבתי-ספר שלא נכנסים למסגרת החוק, ויש בהם יום חינוך ארוך וירצו לעשות בהם מפעל הזנה.

אברהם פורז: יש לנו סמכות.

חגית מאיר: המחיר המרבי של מנה במסגרת המכרזים שנעשו הוא 9 שקלים ליום לתלמיד.

חגית מאיר: אנחנו יצאנו מנקודת הנחה שהמקסימום שאפשר להטיל על הורים לשלם זה חצי מן המחיר הזה, כלומר 4.5 שקלים.

חגית מאיר: לפי 130 ימי הזנה בשנת הלימודים תשס"ו, זה יוצא 585 שקלים.

יוסי שריד: אבל אם ההזנה מיועדת למקומות, שלפי דברייך, נמצאים במדרגים התחתונים של הסוציו-אקונומיה, איפה המקומות שאתם מקווים לגבות בהם מההורים 4.5 שקלים?

יוסי שריד: תני לנו דוגמה של מקום.

חגית מאיר: לא אנחנו גובים, אלא הרשות המקומית צריכה לשלם 4.5- -

יוסי שריד: אני מבין, אבל כאשר מיפיתם את המקומות- -

חגית מאיר: אנחנו צריכים להציע מנגנון השתתפות שמחולק בין הרשות לבין הורי התלמיד.

חגית מאיר: המנגנון הוא לא חדש, הוא המנגנון של שכר הלימוד המדורג בגני קדם-חובה.

יוסי שריד: אתם ודאי ערכתם מיפוי, ויש לכם הערכה באלו מקומות תוכלו לגבות את מלוא התשלום מן ההורים.

יוסי שריד: תני לי דוגמה, אני לא מבקש את המפה.

חגית מאיר: השאלה היא לא המקומות, כי גם ביישובים שנחשבים ברמות סוציו-אקונומיות נמוכות נמצאים אנשים מבוססים למדי.

חגית מאיר: לכן השאלה היא לא המקום, אלא האדם.

חגית מאיר: זה המנגנון שהולך כאן.

חגית מאיר: ושוב, מדובר על היישובים הנמוכים ביותר.

חגית מאיר: הבעיה היא ההכנסה לאדם, לא המקום.

חגית מאיר: ההתחשבות החברתית-כלכלית של מקום תבוא במשרד ראש הממשלה, לפי החוק.

אברהם פורז: איך בודקים את ההכנסה החודשית?

חגית מאיר: זה כמו ברשות המקומית כאשר רושמים ילד לגן קדם-חובה.

חגית מאיר: הורה שמבקש הנחה מציג לרשות המקומית אישורים על הכנסה- -

אברהם פורז: הרשות המקומית קובעת?

חגית מאיר: כן.

חגית מאיר: החוק מחייב אותנו לאשר את זה בוועדת החינוך של הכנסת, זה הכול.

חגית מאיר: הרשות המקומית מבצעת את הבדיקה כי זה חלק מחלקה, בעצם.

חגית מאיר: הרשות המקומית היא שתשלם את השאר, לכן היא גם בודקת.

אברהם פורז: הבנתי.

אברהם פורז: אתם מבקשים לאשר את הבקשה.

אברהם פורז: עכשיו ניתן לאורחים שלנו לומר את דבריהם.

אברהם פורז: יש הרבה דוברים, לכן נגביל כל אחד לשתי דקות.

יעקב אגמון: אין לנו דבר וחצי דבר נגד עמדת הוועדה שמנסה להקל בתשלומים על ההורים ולהפחית בהם.

יעקב אגמון: בתאריך הזה, 21 בספטמבר בשנת הלימודים שהחלה לפני כשלושה שבועות, אנחנו מפצירים בכם לאשר את התשלומים שכאן.

יעקב אגמון: אולי זאת גלולה מרה, אולי זה לא לרוחכם, אבל לפי מה שאנחנו רואים בשטח, יש לנו מצב של כמעט אנרכיה.

יעקב אגמון: ככל שיעבור הזמן, התופעות האלה עלולות להתגבר.

יעקב אגמון: אני לא בא כמובן להלך אימים על חברי הוועדה הנכבדה הזאת, הוויכוח הוא ויכוח לגיטימי שהיה צריך להסתיים לדידנו כבר לפני פתיחת שנת הלימודים.

יעקב אגמון: בנושא ההזנה אנחנו סברנו שראוי שיובא בחשבון בחלקה של הרשות שהוא 50% גם האיתנות של הרשות משום שכאן בוועדה יש התחשבות מוצדקת בהורים, אבל אין כאן, כי אי-אפשר, כך הסבירה לי היועצת המשפטית של הוועדה.

יעקב אגמון: רהט, למשל אינה דומה מבחינת איתנות לרשות חזקה.

יעקב אגמון: בגובה התשלומים הזה ייווצר פער בין התרומה של הרשות המקומית החזקה לבין התרומה- -

אברהם פורז: זה לא מענייננו כרגע.

אברהם פורז: הממשלה תצטרך לחשוב איך לפצות את הרשויות החלשות.

יעקב אגמון: עלול להיווצר מצב שברשויות החלשות מאוד לא תוכלנה להשלים את הסכומים האלה.

אברהם פורז: אז יפנו לממשלה ובאמצעות משרד הפנים יעזרו להם.

יעקב אגמון: אני מצטרף לבקשתך שמשרד הפנים ומשרד החינוך יעשו הכול כדי שלא ייווצר מצב שיהיו ילדים שלא יאושר להם בגלל חולשתה של הרשות המקומית.

יעקב אגמון: אנחנו מבקשים מאוד מהוועדה לאפשר לנו לצאת לדרך חרף הבעיות.

אברהם פורז: תודה רבה.

אברהם פורז: מר קדמן, בבקשה.

יצחק קדמן: גם אני רוצה להפציר בוועדה ולבקש ממנה מאוד שלא לאשר את תשלומי ההורים.

יצחק קדמן: יש פה הודעה ברורה שאנחנו צריכים לשמוע אותה היטב: מערכת החינוך פשטה את הרגל, ולכן היא פושטת את היד ומבקשת לשנורר כסף במקום שלא צריך.

יצחק קדמן: תשלומי הורים הם הרעה החולה מספר אחד של מערכת החינוך, הם מגבירים את העמקת הפערים בחברה הישראלית.

יצחק קדמן: גם אני רוצה שיהיו טיולים, אבל אני רוצה שכל ילדי ישראל ייצאו לטיול.

יצחק קדמן: גם אני רוצה שילדים ילכו לתיאטרון, אבל אני רוצה שילדים ילכו לתאטרון גם ברשויות מקומיות חלשות.

יצחק קדמן: גם אני רוצה שתהיה פעילות משלימה בבית-ספר, אבל אני רוצה שזה יהיה חלק ממערכת החינוך.

יצחק קדמן: אם אתם משכנעים אותנו שטיולים זה כל-כך חשוב וכל-כך ציוני, למה זה צריך להיות תלוי ביכולתו של ההורה לשלם?

יצחק קדמן: המצב היום כבר הוא שיש פערים עצומים במערכת.

יצחק קדמן: כל הנושא של תשלומי הורים מכניס למערכת החינוך את השח"פ – שירות חינוכי פרטי.

יצחק קדמן: התשלומים שמאשרים פה הם רק קצה קרחון של מה שנגבה בבית-ספר תחת הכותרת של תשלומי הורים.

יצחק קדמן: פה מדברים על נתונים שאין להם שום קשר למציאות, זה לא 200 שקלים.

יצחק קדמן: אני התבקשתי לשלם עבור גן חובה 900 שקל, לא 225.

יצחק קדמן: אתם פה יושבים ודנים על אישור תשלומי הורים.

יצחק קדמן: יש לי פה חוזרים שכבר הופצו לבתי-ספר ממלכתיים במדינת ישראל לפני שבועיים ולפני שלושה- -

אברהם פורז: ד"ר קדמן, אנחנו לא ממונים על אכיפת החוק.

יצחק קדמן: הגיע הזמן לסגור את השער הזה סופית.

יצחק קדמן: זה לא נכון שמערכת החינוך צריכה להתמוטט, יש אלטרנטיבות, אתם יודעים שיש אלטרנטיבות.

יצחק קדמן: אם לא יהיה פעם אחת משבר, עוד 13 שנה יעברו ולא ייפתר העניין מיסודו.

יצחק קדמן: הגיע הזמן.

אברהם פורז: תודה רבה.

אריה לוקר: אני מהתאגדות המנהלים.

אריה לוקר: אנחנו יחד עם ארגוני המורים כיבדנו את החלטת ועדת החינוך, והשבתנו את כל הפעילות.

אריה לוקר: אני אומר בריש גלי, אנחנו לא עומדים מול לחצים של ועדי הורים של כיתות ושל בתי-ספר שאכפת להם מחינוכם של הילדים שיתחילו להתארגן בצורה של אנרכיה ולא תהיה לנו שליטה.

אריה לוקר: הצעת משרד החינוך דומה לזו של שנת הלימודים הקודמת, היא מכובדת וצריך לאשר אותה כדי לקיים שנת לימודים נורמלית.

אריה לוקר: תודה.

נועם עזרא: אני מהוועד לחינוך הורים בממ"דים.

נועם עזרא: אני מבקש שכל החלטה שתהיה תכלול גם את הממ"דים כי עד היום הממ"דים טוענים שהם לא כפופים להחלטה של ועדת החינוך בכנסת בנושא כספים, והם גובים מה שהם רוצים.

אברהם פורז: אני שב ואומר לך, אנחנו לא ממונים על אכיפת החוק.

אברהם פורז: בכל מקום שיש הפרה של חקיקה תפנו לממשלה.

נועם עזרא: הם טוענים – ומשרד החינוך מאשר את זה – שהם לא כפופים להחלטה של ועדת החינוך.

נועם עזרא: לכן אני מבקש שההחלטה תכלול במפורש גם את החינוך הממלכתי-דתי.

אברהם פורז: יש בעיה עם זה?

אברהם פורז: מבחינתנו זה כולל את הממלכתי-דתי?

מרב ישראלי: בוודאי, זה כל הרשמיים.

מרב ישראלי: הוא מדבר על סכומים נוספים שנלווים.

אברהם פורז: אדוני, היועצת המשפטית שלנו סבורה שהחלטתנו מחייבת גם את החינוך הממלכתי-דתי.

זאב דורות: אני מהסתדרות המורים.

זאב דורות: אנחנו חוזרים על עמדתנו העקבית שהמנהלים אינם גובי כספים, ואנחנו רוצים להפסיק לחלוטין את הנושא הזה, במיוחד שהביקורת העיקרית היא על המנהלים משום שאנחנו מול הפנס.

אברהם פורז: מה אתה מציע, שלא נאשר?

זאב דורות: נוכח מעמדם המשפטי של ועדי ההורים נוצרה אנרכיה, ואיש הישר בעיניו יעשה.

זאב דורות: אני כבר מודיע, שישנם יישובים שבהם ועדי ההורים החליטו לגבות כספים על דעת עצמם.

זאב דורות: הם עושים את זה בפועל.

זאב דורות: בחשבון החדש של ועדי ההורים שהוקם בכל יישוב יש כבר פעילות.

זאב דורות: כלומר, בתי-הספר אינם צד בעניין.

זאב דורות: דבר שני, ברור שמי שגר בקריית שמונה וצריך לעשות טיול לאילת אי-אפשר ליצור מחיר אחיד בינו לבין מי שגר בבאר-שבע וצריך להגיע לאילת.

זאב דורות: המחיר הזה הוא לא ראלי, ועלול להיווצר מצב שהטיולים ייעשו בטריטוריה של 30-50 קילומטר מהיישוב, ואי-אפשר יהיה להגיע למקומות ולאתרים בכל רחבי הארץ.

אילן בהירי: אני מהסתדרות המורים, אני מייצג את ארגון מנהלי חטיבות הביניים.

אילן בהירי: אנחנו המלצנו גם בפעם הקודמת לאשר את תשלומי ההורים.

אילן בהירי: מה שקורה כרגע הוא דבר בלתי נסבל.

אילן בהירי: אני זוכר שבישיבה הקודמת אמר חבר הכנסת שריד שאין בתי-ספר שיוצאים בשבוע הראשון לטיולים.

אילן בהירי: אבל ישנם מנהלים שיש להם עבודת מטה מסודרת וטובה, וכבר בשנה הקודמת הם קבעו לצאת בחודש הראשון למוזיאונים ולסיורים, ואי-אפשר לבצע את זה.

אילן בהירי: אנחנו עומדים בפני שוקת שבורה, בעיקר המנהלים.

אילן בהירי: לכן אם הולכים על זה אני מבקש לאשר את זה, ואם לא שיחליטו כעת קבל עם ועדה ויגידו שאין תשלומי הורים, יסירו מהמנהלים את כל האחריות לצד החינוכי הערכי, והם יתמקדו אך ורק בהוראה בצד הזה, ואז יהיה לנו הרבה יותר קל.

אילן בהירי: אנחנו מאוד מבקשים לאשר את זה, כי אחרת ישתלטו על זה ועדי הורים.

אילן בהירי: זה לא טוב, המנהל מאבד מסמכותו, בית-הספר מאבד מסמכותו, ולכן צריך לקבל היום החלטה, לדעתי.

אילן בהירי: זאת שנה ראשונה שזאת ישיבה מספר שלוש בנושא תשלומי הורים.

אילן בהירי: תודה.

אברהם פורז: תודה רבה.

ישראל בן-שלום: אני מנכ"ל תאטרון חיפה.

ישראל בן-שלום: המסגרת היחידה שבה תלמיד סופג תרבות איכותית – לא תרבות מסחרית ואולי אפילו "זולה", שהיא יקרה מאוד מבחינת עלות כרטיסים – היא במסגרת סל תרבות שמקנה לו דברים שהוא לא יקבל אותם בחינוך שהוא מקבל בבית: תאטרון, מחול, אמנות פלסטית, קולנוע, מפגשים עם סופרים ומוסיקה – וכל זאת בעלות מאוד נמוכה.

ישראל בן-שלום: חבל מאוד שמחלוקות בין חברי הכנסת שמייצגים גישות שונות ואחרות זו מזו יקראו למשבר, שממנו נפגעים קודם כל התלמידים עצמם שלא יספגו את אותה תרבות איכותית, וכן ההורים והמחנכים, ולא נאמר כל אותם אנשים שעומדים מאחורי הנושא הזה של הפקת תרבות במדינת ישראל, שרבים מהם ילכו הביתה.

ישראל בן-שלום: אני רוצה לתת דוגמה לפרויקט ייחודי של חיפה שבמסגרתו דרך תאטרון חיפה יחד עם ראש העיר, תלמיד יצפה ב- 4 הצגות בעלות כוללת של 40 שקלים שהם עלות הצגה אחת בעצם.

ישראל בן-שלום: התאטרון תורם את חלקו, עיריית חיפה תורמת את חלקה, כך שהוא יצפה בהצגה במחיר של 10 שקלים.

ישראל בן-שלום: חבל מאוד שאם זה לא יאושר המפעל הזה בחיפה ובכלל רחבי הארץ ייגדע וייעלם.

ישראל בן-שלום: תודה.

אלון ספן: אני מתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.

אלון ספן: חברי כבר הזכיר את חשיבות המפעל של סל תרבות לתלמידי בתי-הספר, אז אני לא אחזור על-כך.

אלון ספן: אני אחזור רק על מעדה פשוטה שהוא הזכיר בסיפא, שאם תשתית התרבות לא תעבוד היא תיהרס לחלוטין.

אלון ספן: ישנם עשרות גופים תרבותיים שרוב פועלם הוא בתוך מסגרת סלי התרבות.

אלון ספן: הם מופנים כלפי ילדים ונוער, הם עובדים בעיקר עם ילדים ונוער, רואים בזה תכלית עבודתם, אבל המפעל הזה תוך שנה ייהרס, דבר לא יישאר ממנו.

אלון ספן: כי שנה ללא תזרים, ללא עבודה – לא לשחקנים, לא ליוצרים, לא לבעלי המפעלים האלו שחלקם ציבוריים וחלקם פרטיים – המפעל הזה ייהרס.

אלון ספן: הקמת תשתית מהסוג הזה לאחר-מכן – מי יודע כמה זמן זה ייקח, אם בכלל, ואם מישהו ירצה להיכנס בכלל בחזרה לתחום.

אלון ספן: כי זה תחום שכל הזמן מצטמצם כי גם מקור תשלומי ההורים הקיים הולך ומצטמצם כל הזמן, וגם כזה שנתון לגחמות.

אלון ספן: עכשיו אנחנו ב- 21 בספטמבר ושום דבר לא פתור, וגם אם תהיה היום דחייה – ואני לא רוצה לחשוב שתהיה דחייה של תשלומי הורים – אין פתרון שהוא זמין, והשנה הזאת כבר עוברת.

אלון ספן: תודה.

יוסי פלדמן: אני מנכ"ל המועצה לשימור אתרים.

יוסי פלדמן: רבותיי, עד שאתם מדברים יש 20% ביטולים של טיולים.

יוסי פלדמן: 20% מהטיולים לא יתקיימו השנה כי זה לא יעזור.

יוסי פלדמן: הזמן עובר, הזמן חולף, התוכניות נסגרות ולא מטיילים.

יוסי פלדמן: יסלחו לי חבריי בארגונים, אני לא דואג כל-כך לארגונים, אני מודאג מהנוער – לכו תראו איפה הנוער שלכם, ואיזו תדמית יש לו.

יוסי פלדמן: אנחנו יצרנו כאן את אחד הפרחים הכי יפים שישנם בעולם בנושא הטיול.

יוסי פלדמן: זה 60 שנה יש לי הכבוד ללוות את זה.

יוסי פלדמן: הטיולים בארץ הפכו לסמל, הפכו למקום היחידי שאפשר למצוא בו את הקונצנזוס הלאומי הכללי.

יוסי פלדמן: ואנחנו במו ידינו הורגים אותו.

יוסי פלדמן: פרח שנובל אי-אפשר להקים אותו לתחייה.

יוסי פלדמן: לאנשים אפשר לפעמים לעשות השתלה.

יוסי פלדמן: זה נזק בלתי הפיך; היו שביתות, הייתה אינתיפאדה – אף אחד לא דואג לנפש, כולכם דואגים לכיס.

יוסי פלדמן: לכל הרוחות – סליחה על הביטוי – אני חושב שאם לא יקומו ויתעוררו כולם, ובראש ובראשונה חברינו שהם אדישים ורואים יותר מדי את הצד הכספי – חייבים לנער את זה.

יוסי פלדמן: אני פונה לכל אחד מחברי הכנסת: זאת אולי השעה האחרונה שאפשר לשנות.

יוסי פלדמן: השאירו את הטיול במקומו.

יוסי פלדמן: ועוד דבר: חזקו את החלשים, חזקו כמה שניתן יותר את אלה שזקוקים, אבל לא בשם הנזקקים תהרגו את כולם.

ברוריה בקר: אני מנהלת סל תרבות ארצי בחברה למתנ"סים.

ברוריה בקר: סל תרבות ארצי מפעיל את הפעילות בהרבה מאוד רשויות, וודאי בכל הרשויות הנזקקות שהן ברמה סוציו-אקונומית פחות גבוהה.

ברוריה בקר: אני רוצה להפציר בכולכם לא להפסיק את המפעל החשוב הזה בשביל פתרון אולי טוב יותר.

ברוריה בקר: כי עד שיימצא הפתרון הטוב כולכם רוצים שהילדים יקבלו גם תרבות, גם חינוך, גם ערכים, גם חשיפה לאמנות הישראלית.

ברוריה בקר: את זה המפעל הזה מקיים, וכולנו צריכים להיות גאים במערכת החינוך שלוקחת את העול הזה על עצמה נוסף על ההוראה ועושה את זה במסירות ובהרבה מאוד מאמץ ובזמנה החופשי – מורים באים בערב עם תלמידיהם, וזה מאמץ מיוחד וקשה.

ברוריה בקר: אנחנו מדברים כאן על אלפי פעולות.

ברוריה בקר: לכל אלה שדואגים בצדק לילדים מעוטי יכולת אוסיף, שלפחות בהסכם הכתוב שלנו עם הרשויות הן לוקחות על עצמן לטפל באוכלוסיות המתקשות בלי תשלום- -

יצחק קדמן: - - - בקריית מלאכי- -

ברוריה בקר: כן, בקריית מלאכי, בקריית שמונה, בבאר-שבע, באופקים, בכל המקומות האלה.

ישראל בן-שלום: אולי תצטרף ותראה.

ישראל בן-שלום: אולי תצא מהמשרד לשטח ותראה.

יצחק קדמן: אני נמצא בשטח לא פחות ממך.

ברוריה בקר: אני מאמינה שגם אתה לא רוצה לעשות מהפכה על גבם של ילדים היום בבית-הספר.

ברוריה בקר: אני רוצה לקרוא לכם: "הרשות מתחייבת להבטיח את ההשתתפות במופעים של כל התלמידים שבעבורם נועדה תוכנית "סל תרבות", ולהבטיח שזכות זו לא תימנע מאף תלמיד בבתי-הספר המשתתפים בתוכנית.

ברוריה בקר: במידת הצורך תדאג הרשות למימון תלמידים חסרי יכולת".

ברוריה בקר: וזה מה שהרשויות עושות ומה שההורים עושים, וישנה עזרה הדדית בין המורים ועזרה של הרשויות המקומיות.

ברוריה בקר: יעקב אגמון יודע את זה מקרוב, ואני מפצירה בכם קודם להמשיך בפרויקט, ואחר-כך למצוא פתרון.

אביגיל שמר-אהרון: אני מנהלת תיאטרון פרטי לילדים.

אביגיל שמר-אהרון: אני רוצה להוסיף על דבריהם של ברוריה ושל אלון ושל מנכ"ל תיאטרון חיפה ולומר ש"סל תרבות" הוא מפעל שאין לו אח ורע בעולם כולו.

אביגיל שמר-אהרון: זה באמת מגיע לכל היישובים ולכל הפריפריות.

אביגיל שמר-אהרון: יתרה מכך, בתיאטרון הרפרטוארי רואים אנשים מכל הארץ שמגיעים לתיאטראות וצופים בהצגות.

אביגיל שמר-אהרון: זאת תולדה של חינוך שהם קיבלו מגיל אפס.

אביגיל שמר-אהרון: מה שנשאר לנו במדינה היום עם כל המצב הקשה שלנו זה לתת את התרבות ואת הרגעים היפים האלה לילדים.

ישראל נדיבי: אני ממרכז המועצות האזוריות.

ישראל נדיבי: אני רוצה לתת דוגמה אחת איך מתוך כוונות טובות מזיקים דווקא לאלה שצריכים את העזרה – הזנת הילד.

ישראל נדיבי: זהו מבצע מצוין שילד ממוצע ישלם 2.5 שקלים על ארוחת צוהריים, פחות מהסנדוויץ' והתפוח שהוא מביא בבוקר.

ישראל נדיבי: למה אתם גורמים להורים ולילדים?

ישראל נדיבי: הם יוצאים מהבית ב- 6:30 וחוזרים הביתה ב- 17:30- -

יולי תמיר: מאיזו מועצה אזורית אתה?

ישראל נדיבי: אני גר בבקעת הירדן.

יוסי שריד: מר נדיבי, יש 1.5 מיליון תלמידים; כל המפעל הזה הוא אולי 70, אז מה עם כל ה- 1.5 מיליון?

ישראל נדיבי: אני מדבר על אותם 70 אלף שיש להם יום חינוך ארוך- -

יולי תמיר: להרבה יותר ילדים יש יום חינוך ארוך.

ישראל נדיבי: זאת בדיוק הדוגמה שאני מביא.

ישראל נדיבי: נתנו לתלמידים יום חינוך ארוך שחלקו במסגרת דברת וחלקו באזורים פריפריאליים.

ישראל נדיבי: מכיוון שיש אחרים שלא אוכלים אתם אומרים לאותם ילדים: "תצאו מהבית ב- 6:45, תחזרו הביתה ב- 17:30, ואל תאכלו ארוחת צוהריים ב- 2 שקלים, תאכלו אותה בבית ב- 4 שקלים".

יולי תמיר: מה עם כל הילדים שלא אוכלים?

יוסי שריד: מה עם ה- 1.5 מיליון?

ישראל נדיבי: מה יתנו להם בבית?

ישראל נדיבי: כאן נותנים להם, זאת בדיוק הנקודה.

אברהם פורז: אני מבקש שהדובר הבא ידבר.

רמי אמיתי: אני מנהל תיכון "גלילי" בכפר-סבא.

רמי אמיתי: כולכם מדברים על טיולים ועל סל תרבות, אבל שכחתם פן נוסף:

רמי אמיתי: אנחנו עוסקים בבתי-הספר בכל התחלואים של החברה הישראלית: כשהאלימות גואה אנחנו אשמים, באלימות במשפחה אנחנו אשמים, חינוך לחיי משפחה, הסברה מינית, גיוס לצה"ל – הכול אנחנו- -

אברהם פורז: מה זה קשור לתשלומי הורים?

רמי אמיתי: אבל שכחו שכל הדברים האלה עולים כסף.

רמי אמיתי: לא רק הטיולים חשובים, ולא רק סל תרבות, כל הפעילות הערכית משותקת.

רמי אמיתי: זה אומר שהילדים שלנו, שלכם- -

יולי תמיר: אתה אומר שהפעילות הערכית נעשית רק בתשלומי הורים?

יולי תמיר: זה דבר מאוד חמור מה שאתה אומר.

יוסי שריד: כל הפעילות הערכית היא בתשלום?

רמי אמיתי: בתור שר חינוך לשעבר אתה יודע שחלק מכמה פעילות כרוכות בתשלום.

רמי אמיתי: מה לעשות?

רמי אמיתי: מחנך הכיתה אינו סופרמן, והאמונה שהוא יוכל להעביר את כל הפעילויות בשעה בשבוע היא לא לעניין.

רמי אמיתי: בעודנו דואגים לטיולים יש עוד הרבה דברים אחרים.

רמי אמיתי: הילדים שלכם ושלנו טוענים שבתי-הספר הם רק ציונים, ואתם בהחלטות האלה גורמים לנו ללמד בלבד ולא לעסוק בדברים אחרים.

יולי תמיר: אני רק רוצה להסיר מסדר יומך אי-הבנה אחת.

יולי תמיר: בתשלומים שאנחנו מאשרים עכשיו אתה לא יכול לגבות אפילו גרוש אחד לשעות נוספות או להביא מנחים- -

רמי אמיתי: לא דיברתי על שעות נוספות.

יולי תמיר: אני אומרת לך את זה כאן למען הסר ספק.

רמי אמיתי: זה לא מה שאמרתי.

יולי תמיר: אם הוא אומר שהוא צריך להביא מורים מבחוץ- -

רמי אמיתי: אני לא אמרתי את זה, אני לא דיברתי על מורים- -

יולי תמיר: רק שלא תהיה אי-הבנה.

שי ביאליק: אני יושבת ראש מועצת התלמידים הארצית.

שי ביאליק: כל שנה יש ויכוח כזה או אחר ובסופו של דבר אנחנו התלמידים לא יוצאים לטיולים ולא מקיימים את הפעילויות.

שי ביאליק: המצב שקיים בשטח הוא שברמת-גן יוצאים היום לטיול, וברמת-גן יש ארוחה חמה, ולבתי-ספר אחרים – אין.

שי ביאליק: אני לא יכולה לבקש מכם לאשר את תשלומי ההורים כי זה לא הוגן כלפי הרבה מאוד משפחות והרבה מאוד ילדים.

שי ביאליק: המצב שקיים כרגע בבתי-הספר הוא שהרבה מאוד תלמידים סובלים כי אפילו לצאת לאשכולות הפיס כדי לשמוע הרצאה אנחנו לא יכולים, ואפילו לא לצאת ליום שדה.

אברהם פורז: אז את תומכת באישור.

שי ביאליק: אני תומכת באישור, אבל יש לי בעיה עם הילדים שלא יכולים- -

יוסי שריד: הטעות שלך היא שאתם משחקים לידיים של אלה שרוצים להחריף את המשבר כדי לאלץ אותנו לאשר את מה שאת אולי לא חושבת.

שי ביאליק: מכיוון שאני לא יכולה לפגוע בהרבה תלמידים ומשפחות שתשלומי הורים פוגעים בהם, יש לי שתי בקשות: ראשית, שהוועדה תגיע להחלטה שבעקבותיה אפשר יהיה לצאת לטיולים שכבר שילמו עליהם.

שי ביאליק: בשנה שעברה היו טיולים ששילמנו עליהם ולא יצאנו אליהם, וכרגע לא נותנים לנו לצאת אליהם; ושנית, ילדים שלא יכולים לשלם יקבלו סבסוד כי המדינה אחראית לחינוך התלמידים.

שי ביאליק: המדינה אחראית לנו ולמה שאנחנו מקבלים בבית-הספר.

שי ביאליק: אם חוק חינוך חובה חינם כולל חינוך הוא גם כולל שיעורים, טיולים, סל תרבות והרצאות.

שי ביאליק: המדינה צריכה לדאוג שנקבל את מה שצריך, שזה כולל את החינוך, את הטיולים ואת הפעילויות.

איציק נפש: הרשות להגנת הצרכן בהסתדרות מבקשת לא לאשר את תשלומי ההורים, בין היתר משום שבין המחירון לבין המציאות בשטח יש פער כל-כך עמוק וכל-כך איום שהוא פשוט חסר ממדים.

איציק נפש: כשאנחנו הולכים למכולת ורואים מוצר במחיר מסוים אנחנו כמובן הולכים אחר המחיר ומחליטים אם לרכוש אותו או לא.

איציק נפש: כאן אנחנו יושבים, למעשה, על מחירון, אבל המחירון הזה לא תופס בשטח.

איציק נפש: כבר במהלך החופש הגדול הפיצו בתי-ספר גם באזור שבו אני נמצא, באשקלון, וגם באזורים אחרים, הוראות של תשלומים מהורים.

איציק נפש: כל הורה שבא לרשום את הילד שלו, עד שהוא לא נפרד מהוראת קבע- -

אברהם פורז: אני לא מבין מה אתה אומר.

אברהם פורז: האם אתה מתלונן שהכספים לא מוצאים ביעילות או שאתה נגד עצם הגבייה.

איציק נפש: קודם כל אני נגד הגבייה בכלל.

אברהם פורז: זה משהו אחר, זה שייך להגנת הצרכן.

אברהם פורז: חשבתי שאתה מתלונן על כך שלא מנהלים את הכסף ביעילות, לא עושים מכרז בין התיאטראות את מי להזמין ואת מי לא.

איציק נפש: מנצלים את טבלת התשלומים כמנגנון ליצירת גבייה נוקשה מאוד.

איציק נפש: הורה לא מגיע לאספת הורים עד שהוא מסדיר תשלומים שהם רחוקים – מזרח ומערב – מאלה שאנחנו מאשרים מדי שנה.

אברהם פורז: אנחנו לא מדברים על אכיפה.

אברהם פורז: אם אתם חושבים שהחוק לא נאכף תפנו למי שעוסק באכיפת החוק.

איציק נפש: הזלזול באכיפה מייתר את כל מה שאנחנו עושים פה כעת.

איציק נפש: אם אין אכיפה, מה הטעם בכלל?

איציק נפש: אם כבר נגבים התשלומים מה הטעם?

אברהם פורז: הכנסת היא לא גורם אכיפה, היא גורם מחוקק.

אברהם פורז: תפנו בתלונה לגורם שמטפל במי שחורג מהחוק.

איציק נפש: אנחנו גם פונים- -

מוחמד ברכה: הכנסת נבחנת במבחן התוצאה, אנחנו לא רובוטים של הצבעות פה.

איציק נפש: משרד החינוך מודע לכך וגם השלטון המקומי מודע לכך, ומכיוון שאין אכיפה יש כל הברדק הזה.

איציק נפש: יש אלטרנטיבות אחרות, זה מס רגרסיבי, זה מס שפוגע בהורים, וגם השלטון המקומי, ובמיוחד משרד החינוך מנצלים את זה.

איציק נפש: תודה רבה.

שוש ברנר: אני מנהלת סל תרבות ירושלים.

שוש ברנר: יש רשויות מסוימות שמנהלות סל תרבות מקומי באופן אוטונומי.

שוש ברנר: אני מציעה שכל אחד מהיושבים פה ינסה קודם כל להיכנס קצת לעצמו ולחשוב מה הוא זוכר מהיותו תלמיד בבית-הספר אם הוא לא זוכר קודם כל את הטיול שהוא עשה- -

אברהם פורז: גברתי, הוויכוח פה הוא לא על חשיבות הפעילות, אלא על מקור המימון.

אברהם פורז: כולם בעד טיולים, כולם בעד סל תרבות, רק יש כאלה שחושבים שהמדינה צריכה לממן את זה.

קריאות: אבל הם היו צריכים לחשוב על זה ביולי, לא היום.

אברהם פורז: לכן אין צורך לשכנע אותנו בחשיבות הפעילות- -

שוש ברנר: במשך הרבה שנים הוועדה הזאת סוגרת לאט-לאט את הברז ולא מאפשרת פעילות חשובה מאוד לבתי-הספר.

שוש ברנר: הצעתי היא לאפשר לכל בית-ספר על-פי יכולתו, על-פי רצונותיו, על-פי שיחות שהוא מקיים עם ההורים לעשות את הטוב ביותר למען התלמידים.

יולי תמיר: ברעננה ישלחו אותם ל- - -כל בית-ספר לפי יכולתו.

יולי תמיר: צדק חברתי מושלם.

יולי תמיר: אני מצטערת שאת מחנכת במדינת ישראל, אם זאת עמדתך.

צביה הוברמן: אני מתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.

אברהם פורז: המנכ"ל כבר דיבר.

צביה הוברמן: אבל אני לא מדברת על תרבות.

אברהם פורז: רק משפט אחד כי לא ייתכן שגוף אחד ידבר פעמיים.

צביה הוברמן: אני לא מדברת על תרבות, אלא על שוויון.

צביה הוברמן: אני רואה שמה שעומד מאחורי העניין זה הרצון ליצור שוויון בין כל הילדים בכל הארץ, ואני מרגישה שזה קצת דמגוגיה.

צביה הוברמן: כי בסופו של דבר האפשרות היחידה לנסות להגיע לאיזשהו שוויון זה דרך תשלומי הורים שגם המועצות וגם המדינה מוסיפות עליהם ומסבסדות אותן.

ריקה זילבר: יושב ראש ארגון אל"ה – ארגון לאומנויות הבמה לילדים ולנוער.

ריקה זילבר: אי-אפשר להפריד ערכים לא מסל תרבות ולא מטיולים, ואז לא צריך להביא מרצה שירצה על אלימות.

ריקה זילבר: מספיק לחשוף את הילד לתרבות והוא יהפוך לאזרח פחות אלים.

ריקה זילבר: כך שבסל תרבות במהותו בטיולים במהותם יש חינוך ערכי בלי להביא תקציב נוסף.

ריקה זילבר: דבר שני, אנחנו באים לכאן כבר עשר שנים כבני ערובה כל פעם בידי מישהו אחר- -

אברהם פורז: תודה רבה.

ארז פרנקל: הגישו לי טבלה שהסכום מגיע ל- 1300 שקל, אבל כשאני מחבר את הסכומים אני רואה כך: 1300 שקל ועוד 485 שקל על הזנה, ועוד 399 שקל תל"ן ששכחו לכתוב, ועוד 450 שקל - -

דורית מורג: זה לא נכלל בתשלומים.

ארז פרנקל: סליחה, אני לא הפרעתי לך.

ארז פרנקל: את זה לא רוצה להכניס כי לא רוצים להגיד, אבל אם מחברים את הסכומים מבקשים שכל תלמיד במדינת ישראל ישלם 2700 שקל.

ארז פרנקל: מי כמוני כנציג ההורים רוצה שתהיה תרבות ושמפעלי התרבות יפרחו- -

קריאה: לא נראה לי שאתה רוצה.

ארז פרנקל: אני לא הפרעתי לך.

ארז פרנקל: כהורים אנחנו רוצים שהילדים שלנו יקבלו את המיטב.

ארז פרנקל: נציגת מועצת התלמידים הבהירה את זה בצורה הטובה ביותר.

ארז פרנקל: רק אנחנו שואלים את עצמנו כל-כך הרבה שנים לאן אנחנו מגיעים.

ארז פרנקל: אנחנו הלכנו יד ביד עם ועדת החינוך שהחליטה כבר לפני שנתיים לעשות את הדבר בהדרגה.

ארז פרנקל: לצערי, אני רואה שאין לנו פרטנרים מהצד השני, קרי האוצר או משרד החינוך.

ארז פרנקל: פשוט מפקירים אותנו.

ארז פרנקל: לכן אני מבקש מחברי הכנסת הנכבדים לא לאשר כרגע את התשלומים, אלא לחפש פתרון- -

אברהם פורז: להערכתי, אם אנחנו לא נאשר את זה לא יהיה תקציב, והפעילות לא תתקיים.

אברהם פורז: צא מהנחה שאין מקור תקציבי זולת תקציבי הורים, ואז אני שואל אותך שאלה קשה: אם אין מקור אחר, אתה מעדיף שלא נאשר ולא תהיה הפעילות?

יולי תמיר: אל תענה לו על השאלה הזאת כי היא מבוססת על נתון שקרי.

אברהם פורז: חבר הכנסת תמיר, עם כל הכבוד לך את לא יכולה להגיד לו אם לענות או לא.

אברהם פורז: היא מייעצת לך לא לענות.

יולי תמיר: אני מייעצת לך שבתור נציג ארגוני ההורים לא לענות על השאלה הזאת, היא מבוססת על שקר גמור.

אברהם פורז: היא מדברת כמי ששייכת לממשלה הזאת, היא מביעה סולידריות נהדרת בממשלה שאליה היא שייכת- -

יולי תמיר: בעניין הזה אני לא מביעה סולידריות- -

אברהם פורז: אם את יודעת משהו שאני לא יודע על כסף עלום שאתם הצלחתם להביא, אולי תספרו לנו.

יולי תמיר: כן, אני מחכה לתורי בסבלנות.

ארז פרנקל: כולנו אנשים אינטליגנטיים וצריך להפריד בין האסטרטגיה לבין הטקטיקה.

ארז פרנקל: לא יכול להיות שמשנת 92' נגיע כל שנה לאותו מקום ויספרו לנו שאין פתרון – זאת האסטרטגיה.

ארז פרנקל: עכשיו לשאלתך בקשר לטקטיקה, לדעתי, לא צריך לאשר את התשלומים, אבל לשבת ולחתור לפתרון זמני למהלך השנה כאשר הדגל הוא לא לאשר את התשלומים.

אברהם פורז: הבנתי את גישתך.

אורי דגול: אני מנכ"ל אגודת אכסניות הנוער, גוף שמטיילים באמצעותו כ- 330 אלף תלמידים מדי שנה.

אורי דגול: האגודה הזאת הוקמה ב- 1937.

אורי דגול: ב- 1936-1939 היו המאורעות בארץ-ישראל, ואז באים יהודים שעלו וברחו מאירופה וביקשו מהמנדט הבריטי להקים אגודה שתחנך לאהבת הארץ, להכרת הארץ, קירוב לבבות וכן הלאה.

אורי דגול: הפלא ופלא, המנדט הבריטי אישר את זה.

אורי דגול: מי ששנים עוצר את טיולי בתי-הספר ולא עושה אפילו את מה שהמנדט הבריטי עשה זאת כנסת ישראל.

אורי דגול: הדבר הזה מחובל, הדבר הזה נעצר, הדבר הזה נפגם.

אורי דגול: מפעל ענק שהקמנו עם אלפי מורי דרך מוכשרים, עם מתקנים מדהימים, עם תוכניות חינוכיות, עם מחירים מצחיקים של 110 שקלים ללינה ולשלוש ארוחות, קב"טים ומצלמות – הכול פשוט נעצר.

אורי דגול: ולמה?

אורי דגול: כי יש ויכוח בבית הזה.

אורי דגול: גם אנחנו הורים, כולנו הורים, ולאף אחד אין בעלות על איך לעשות ילדים ושל מי הילדים, הילדים הם שלנו.

אורי דגול: אף אחד לא יכול לשבת בבית הזה ולהגיד "בואו נעצור את הכול, בואו לא נעשה כלום" – ויסלח לי אדון קדמן – בשם דמגוגיה של שוויון שלא קיימת לא ברפואה ולא בשום דבר אחר.

אורי דגול: תמצאו פתרון.

אברהם פורז: תודה רבה.

אברהם פורז: אחרון הדוברים לפני חברי הכנסת.

מוטי ליברמן: סמנכ"ל החברה להגנת הטבע.

מוטי ליברמן: אני פונה אל חברי הוועדה, המאבק שלכם לשוויון חשוב מאוד.

מוטי ליברמן: המחיר שאנחנו משלמים על המאבק הזה הוא כבד.

מוטי ליברמן: דובר כאן רבות במהלך השנה האחרונה שהפגיעה בחינוך לידיעת הארץ חמורה.

מוטי ליברמן: אני מבקש לעדכן אתכם מה יקרה בימים האלה ובחודשים הבאים כי אנחנו רואים איך נראה השטח.

מוטי ליברמן: העיתוי של הדיון בוועדה כאשר השנה כבר החלה גורם לשתי תופעות: ראשית, שמי שיש לו יטייל, ומי שיש לו זה בצפון תל-אביב וברמת-גן ובמשגב.

מוטי ליברמן: ההורים ימצאו את הפתרון.

מוטי ליברמן: כך שהמאבק שלכם לשוויון הוא נהדר, אני תומך בו כאזרח, אבל בעיתוי הזה התוצאה תהיה הפוכה, והיא כבר מתרחשת היום בשטח.

מוטי ליברמן: דבר שני, גופים פרטיים נכנסים לתפעל את הנושא הזה, וזה אומר שגופים פרטיים שהנושא הזה חשוב להם ייכנסו וישפיעו על סדר היום של החינוך לידיעת הארץ.

מוטי ליברמן: זהו תהליך מסוכן שהמדינה חייבת לקרוא אותו ולפעול בהתאם.

מוטי ליברמן: הפסקת תשלומי ההורים היא כנראה שינוי מורכב מאוד, אי-אפשר להתחיל את זה ביוני או ביולי כל שנה.

יולי תמיר: התחלנו כבר לפני 4 שנים, אתה לא היית כאן.

מוטי ליברמן: הוא לא נמשך בצורה מסודרת- -

יולי תמיר: אתה טועה.

מוטי ליברמן: אני מבקש מכם, חברי הוועדה, לקרוא את התמונה כפי שהיא במציאות.

מוטי ליברמן: אין ספק שהמאבק שלכם הוא צודק.

מוטי ליברמן: לא יכול להיות שהנושא החשוב שגם אתם מכירים בחשיבותו יהיה בן ערובה.

מוטי ליברמן: אפשר להתחיל עכשיו את הדיון על תשס"ז כדי למצוא פתרון חכם.

אברהם פורז: תודה רבה.

אברהם פורז: מר כספי אחרון הדוברים לפני חברי הכנסת.

ישראל כספי: האגודה לקידום החינוך לידיעת הארץ ולטיולים.

ישראל כספי: האגודה מוצאת את עצמה באופן מפתיע כגורם היחיד שזועק ואומר שקרתה כאן תקלה חסרת תקדים בחינוך ילדינו לאהבת הארץ ולהכרתה.

ישראל כספי: הוועדה עם משרד החינוך הביאה למכה שלא הייתה כדוגמתה ב- 57 שנות קיומה של המדינה.

ישראל כספי: בשנה האחרונה אבדו למערכת החינוך 40% מטיולי בתי-הספר, הם פשוט לא התקיימו.

ישראל כספי: כל זה התחיל בעקבות רצונה של הוועדה להביא לשוויון כאשר היא ביקשה מהמשרד לקצץ 10% מתשלומי ההורים באופן כללי לאורך כל השורה.

ישראל כספי: הלך המשרד שאנחנו מלווים כבר 20 שנה, אבל מעולם לא היה בו כזה ניכור לעניין אהבת הטיולים וידיעת הארץ, וקיצץ רק את הטיולים מתשלומי ההורים, לא לתרבות, לא לתיאטראות.

ישראל כספי: רק מהטיולים קיצצו בסדר גודל של עד 80%.

ישראל כספי: בבתי-הספר היסודיים נמנע מההורים לשלם 83% מהסכום שצריך היה לשלם לפני שנתיים.

ישראל כספי: לא מקבלים על-כך תשובה ממשרד החינוך, והתוצאה היא שבתי-הספר והילדים לא לומדים, לא מכירים את הארץ, לא סופגים את הפן החווייתי.

ישראל כספי: ההשלכות לזה הן בממד הערכי של הקשר לארץ, החיבור לחברה, הנכונות לגיוס לצבא, החשש שלנו מירידה מהארץ – כל אלה הם בקשר הפוך לרמת הטיולים.

ישראל כספי: אנחנו פונים ומבקשים מכם דבר אחד: הכוח הוא בידיכם חברי הכנסת, אם באמת התכוונתם לקצץ 80% מהטיולים קבלו על-כך החלטה, ולא בדרך שמשרד החינוך שגה, הטעה אתכם, ובפועל קוצצו 40% מהטיולים.

ישראל כספי: יוסי שריד אמר לפני שנה למשרד החינוך שאסור להם לקצץ יום טיול אחד ועליהם למצוא מקור תקציבי חלופי.

ישראל כספי: אם זאת כוונתכם, אנא מצאו פתרון לפני ביטול הטיולים.

ישראל כספי: תנו חלופה, ולא קודם לשבור את הכלים, להפסיק את הטיולים ולהשאיר את כולנו מול שוקת שבורה גם בממד החינוכי וגם בממד של הטיולים.

אברהם פורז: ד"ר מאיר, אני הבנתי לפי מה שהסברתם קודם שבעניין הטיולים היה קיצוץ דרסטי מכיוון שקודם הייתה מכפלה של ימים.

אברהם פורז: הואיל ואין אפשרות של גמישות בין סעיפים, האם יש מבחינת

אברהם פורז: כם נכונות לאחד את הסעיפים של טיול ומסיבת סיום לסעיף אחד כדי לתת גמישות.

אברהם פורז: מי שירצה לעשות מסיבת סיום יותר צנועה בעלות נמוכה ולעשות טיול טוב יותר, או להפך?

לאה רוזנברג: מבחינתנו יש נכונות רבה מאוד.

לאה רוזנברג: הבעיה הייתה הפן המשפטי של זה- -

אברהם פורז: הפן המשפטי אומר שכל סעיף צריך להיות בנפרד, אבל אם עושים סעיף אחד שנקרא "טיולים ומסיבת סיום" אז אין בעיה.

לאה רוזנברג: לא רק שאין התנגדות, יש לנו אפילו רצון רב.

אברהם פורז: חברי הכנסת בבקשה.

יוסי שריד: אדוני היושב ראש, אדם מוצא את עצמו לפעמים במבוכה כאשר הוא נאלץ בעל-כורחו לשוב על דברים שנאמרו, והוא עצמו אמר, אבל מה אפשר לעשות, אנחנו מקיימים את הדיון הזה בפעם המי-יודע-כמה.

יוסי שריד: אתה זוכר, אדוני היושב ראש, שאמרתי לך הרבה פעמים שאנחנו משולים לאנשים שמקיימים את הדיון הזה על כוכב לכת אחר.

יוסי שריד: אתה לא יכול לפטור גם לא את עצמך וגם לא אותנו באמירה הסתמית שאנחנו לא ממונים על אכיפה.

יוסי שריד: הכנסת מקדישה על ענייני אכיפה אולי 50% מזמנה, כשזה לא נוח אומרים "אנחנו לא ממונים על אכיפה".

יוסי שריד: אנחנו יודעים שבפועל בתי-ספר גובים סכומי עתק; לא 1300 ולא 1400 שקל לילד אחד בשנה, אלא 1300-1400 שקל בחודש.

יוסי שריד: הרי כולנו יודעים את זה, ואנחנו עוצמים עיניים.

יוסי שריד: אין דבר יותר גרוע מעצימת עיניים.

יוסי שריד: דובר כאן על דמגוגיה.

יוסי שריד: הוויכוח הזה הוא לא על שוויון; הוויכוח הזה חושף מניה וביה השקפות עולם חינוכיות מאוד בסיסיות.

יוסי שריד: זאת אולי הסיבה שכל-כך הצטערתי לשמוע כמה וכמה אנשים כאן שהם על-פי הגדרה אנשי חינוך.

יוסי שריד: הוויכוח הזה הוא אפילו לא על שוויון.

יוסי שריד: מי מדבר על שוויון?

יוסי שריד: איפה שוויון?

יוסי שריד: אנחנו מדברים על דבר אחר לגמרי.

יוסי שריד: מישהו רוצה להסביר לנו מה חשיבות התיאטרון?

יוסי שריד: מישהו רוצה להסביר לנו מה חשיבות הטיול?

יוסי שריד: אבל יש דבר שהוא יותר חשוב בעינינו, אמרנו את זה ונשוב ונאמר:

יוסי שריד: המסר החינוכי שמוסרים לילדים הוא לאין שיעור יותר חשוב מהתיאטרון ומהטיול.

יוסי שריד: מה בצע לי בתיאטרון ובמותר התרבותי שלו ובהעשרה שלו אם אני יודע – ואני יודע – שילדים נשארים מאחור.

יוסי שריד: וכאשר ילדים נשארים מאחור זה המסר הכי אנטי חינוכי שאני מכיר.

יוסי שריד: אמרתי ואני חוזר ואומר, ולא כדי לסבר את האוזן: אם יש ילד אחד , ילדה אחת – ולא כל ילד מוכן להיחשף עם תעודת המסכן שלו, וגם לא כל הורה מוכן לבוא אל הרשויות ולחשוף את הגדם שלו כדי להוכיח שהוא מסכן – שנשארים מאחור אני לא רוצה את כל ההצגה, אני לא רוצה את כל הטיול.

יוסי שריד: כי להרוג את הילד הזה זה להרוג את הילד הזה.

יוסי שריד: אבל זה גם להרוג את החברים שלו, כי החברים שלו מבינים מן התופעה הזאת שזה בסדר להשאיר ילדים מאחור.

קריאה: אף אחד לא משאיר ילדים מאחור.

יוסי שריד: אדוני היושב ראש, ברור לגמרי שמשרד החינוך מצפצף על הוועדה, ואני אגיד לך איך אני יודע את זה: ראשית, בדיון כל-כך חשוב לדבריהם, השרה איננה, המנכ"לית איננה.

יוסי שריד: נמצאים מי שנמצאים, ואנחנו רוחשים לכולם הרבה מאוד כבוד – זאת ראיה אחת; ראיה שנייה, הרי כל שנה באים אלינו ואומרים לנו שבשנה הבאה יהיה בסדר.

יוסי שריד: על זה אנחנו מתקוממים.

יוסי שריד: הרי אנחנו לא יכולים להיות טיפשים גמורים, מילא טיפשים.

יוסי שריד: אני טיפש, אבל אתם רוצים שאני אהיה גם טיפש גמור?

יוסי שריד: כל שנה באים אלינו.

יוסי שריד: בשנה שעברה קיבלנו ברכה משרת החינוך, ואני רוצה ברכה גם השנה.

יוסי שריד: הברכה מופנית ליושבת ראש ועדת החינוך והתרבות: "אני מברכת על החלטת ועדת החינוך והתרבות שלא להעלות את תשלומי ההורים.

יוסי שריד: משרד החינוך ימשיך לשקוד על מציאת חלופות מתאימות לתשלומי ההורים עד לביטולים".

יוסי שריד: זה לפני שנה.

יוסי שריד: מכיוון שאנחנו לא חיים על פלנטה אחרת אנחנו יודעים שתשלומי הורים אינם יכולים להתבטל בבת-אחת.

יוסי שריד: אבל אנחנו לא יכולים בכל שנה לקבל הודעה שבשנה הבאה תשלומי ההורים יהיו יותר נמוכים ויהיה גם שרטוט של מתאר כללי להפחתה הדרגתית עד שיתבטלו, כפי שכותבת שרת החינוך.

יוסי שריד: זאת עדות שנייה לכך שהמשרד מצפצף עלינו.

יוסי שריד: עדות שלישית: המשרד מתעקש לא לשנות כהוא-זה מן הבקשה המקורית שהוא הביא לוועדה, והוועדה ברוב קולות מכריע הביעה את מורת רוחה כאשר מדובר בהצעה זו – לא.

יוסי שריד: אבל משרד החינוך לא יביא הצעה חדשה, לא יביא וריאנט או תיקון.

יוסי שריד: כי פה זה כמו עם המורים – זאת התרבות.

יוסי שריד: תרבות שקר מצד אחד ולכופף ידיים מצד שני.

יוסי שריד: לא יביאו איזו הצעה, לא יפחיתו שקל כדי לעמוד בהתחייבויות הקודמות וכדי להגיע לפשרה עם הוועדה.

יוסי שריד: רוצים לכופף את היד ומגייסים את כל האינטרסנטים.

יוסי שריד: אני לא אגיד שיוצרים משבר, כי המשבר נוצר, אבל מחריפים את המשבר בכוונה ופוגעים דווקא בנקודות הכי חלשות או הכי מקובלות עלינו כדי לומר: "ראו, ראו, העולם חוזר להיות תוהו ובוהו".

יוסי שריד: וזה בכוונה.

יוסי שריד: אשר על כן, אדוני היושב ראש, הוועדה פשוט תשמוט את הקרקע שעליה היא מנסה להתייצב כאשר היא עומדת על משמר החינוך – כי אין מישהו אחר שיעמוד, לצערי בשנים האלה – אם היא תאשר בפעם המי-יודע-כמה את תשלומי ההורים כאילו לא נאמרו דברים, כאילו לא הובטחו הבטחות.

יולי תמיר: אני אמשיך את דבריו של חבר הכנסת שריד.

יולי תמיר: קודם כל למוטי ולכל האחרים, אתם אורחים לרגע, אנחנו מנהלים את המאבק הזה כבר כמה שנים, ואחד הדברים הכי צורמים שנאמרו בימים האחרונים הם שכאילו הוועדה החליטה ברגע האחרון לשנות את דעתה.

יולי תמיר: לא זה העניין; שנים נאמרים פה בדיוק אותם דברים ואותן הבטחות, ואין להם רגליים וידיים.

יולי תמיר: שנית, נאמר פה דבר שראוי שכולנו נזדעזע ממנו, לא פחות מזה.

יולי תמיר: אתם אומרים שכל התרבות והאיכות החינוכית ניתנת בתשלומי הורים – דבר מזעזע לומר במדינה שיש בה חינוך חינם.

יולי תמיר: אם אדוני אומר שהמאבק נגד אלימות, למשל, צריך להיות חלק מתשלומי הורים אז אני מוחה עוד יותר ממה שהרגשתי קודם- -

רמי אמיתי: - - - היא בפירוש כן.

יולי תמיר: היא בפירוש כן?

יולי תמיר: אז זה אות קין עוד יותר חמור ממה שחשבתי על משרד החינוך ומעשיו.

יולי תמיר: יש כאן נושא שהוא חמור מזה:

יולי תמיר: אם הוועדה מאשרת היום תשלומי הורים היא מטילה מס רגרסיבי על אזרחי ישראל.

יולי תמיר: אורי, זאת לא דמגוגיה, אני מתביישת בך שאמרת את זה.

יולי תמיר: אני חברה שלך, ואני נאבקתי למענך שנים ולמען אכסניות הנוער; ואני מתביישת באליעזר שמואלי שיושב לידך שאני יודעת שהוא איש של צדק ושוויון.

יולי תמיר: אתם קוראים לזה דמגוגיה של שוויון?

יולי תמיר: אתה מוכן היום להטיל מס של 10% על המשפחות החלשות ביותר בישראל כדי לממן תשלומי הורים?

יולי תמיר: זה מה שאתה דורש ממני לעשות היום?

יולי תמיר: מה שנוצר כאן זה תהליך מגונה שהמשרד מצליח לאכוף על כולנו, לשחק משחק שאתם הייתם צריכים לפרוש ממנו מזמן.

יולי תמיר: כי במשחק הזה אוכפים עליכם לתמוך בדברים שאתם לא מאמינים בהם.

יולי תמיר: אני משוכנעת שאם נעשה מחר כנס על צדק חברתי חצי מהאנשים ירצו לארח את זה בתיאטרון שלהם, והם יבואו ויתלו שלטים על צדק וידברו על שוויון.

יולי תמיר: אבל עכשיו זה המבחן האמיתי.

יולי תמיר: אני הבעתי עמדה יותר גמישה של חבר הכנסת שריד כי אני מבינה שאי-אפשר בבת-אחת לבטל את התשלומים.

יולי תמיר: אני אמרתי שהם המשרד יקים קרן של 100 מיליון שקל שתופנה לטובת החלשים אני אהיה מוכנה לתמוך בזה השנה.

יולי תמיר: אבל המשרד לא מוכן להקים שום מנגנון תמיכה בחלשים.

יולי תמיר: יש היום קרן של 9 מיליון לפרויקט של 2.5 מיליארד שקל- -

משולם נהרי: מפעל ההזנה עולה לממשלה פחות בגלל זה אין להם.

יולי תמיר: אני תכף אגיד משהו על ההזנה, תאמין לי שאני בקיאה בעניין הזה.

יולי תמיר: כשיקימו קרן אמיתית אפשר יהיה לתמוך בתשלומים.

יולי תמיר: אבל במצב הנוכחי שכורך גם מיסוי שלילי, גם השפלה של הורים ושל תלמידים וגם חוסר יכולת לממן לחלשים ביותר – וזה לא מפליא שאין פה אף מנהל משדרות, וזה לא מפליא שאין פה אף אחד מרהט, זה בדיוק החלוקה שנוצרת: מי שיכול מאוד רוצה שיתנו לו, כמו שאמרה הגברת הנכבדה שזעזעה אותי: "כמה שהוא רוצה, איך שהוא יכול, ומכל השאר לא אכפת לו".

יולי תמיר: אבדן הסולידריות הוא החינוך הכי רע שאנחנו נותנים לילדים שלנו.

יולי תמיר: לגבי ההזנה, חבר הכנסת נהרי, אני אגלה לך שלמשרד האוצר נשאר כסף מפרויקט ההזנה של שנה שעברה, הוא לא הצליח לממש אותו.

יולי תמיר: אתה יודע למה?

יולי תמיר: כי הוא מחלק אותו בצורה לא שוויונית, כי הוא דורש השתתפות מהורים שלא יכולים להשתתף.

יולי תמיר: סולם המדרג של ההשתתפות בהזנה שניתן כאן הוא הסולם הכי משונה שאני ראיתי אי-פעם.

יולי תמיר: אתה, חבר הכנסת נהרי, מכיר היטב סולמות מדרג לכל מיני תשלומים נוספים, תשווה אותם בבקשה לסולם המדרג של הרפורמה במס.

יולי תמיר: הפער בין דרגת תשלום אחת לאחרת – 70 שקלים, 90 שקלים.

יולי תמיר: ברפורמה במס זה 2000 שקל, בתשלומי הורים זה 90 שקלים, 68 שקלים.

יולי תמיר: אתם מבינים מה אתם מאשרים פה בתשלומי הורים?

יולי תמיר: אתם מבינים שרוב האנשים שיצטרכו לשלם 100% קרובים לקו העוני בצורה מזעזעת?

קריאה: זה 4.5 שקלים.

יולי תמיר: מה זה 4.5 שקלים?

יולי תמיר: הורה שיש לו 6, 7, או 10 ילדים גם אם הוא משתכר 1700 לנפש קו העוני - -

משולם נהרי: - - - העלות המלאה.

משולם נהרי: זאת הייתה טעות- - -

יוסי שריד: אבל מה רוצים שכולם יבואו עם הקלטות שלהם לראש העירייה?

משולם נהרי: אבל תסתכל נכון, זה לא מהעלות המלאה, זה לא ב- 100%.

יולי תמיר: האמן לי שאני יודעת לקרוא את הנתונים האלה טוב ממך.

יולי תמיר: 585 שקלים לחודש למשפחה שהשכר הממוצע בה הוא 7000 שקל לחודש הוא סכום שלא יעלה על הדעת, וזה אם יש להם ילד אחד.

יולי תמיר: אם יש להם 4 ילדים הסכום כמובן עולה ומכפיל את עצמו על-פי מספר הילדים.

יולי תמיר: אני חישבתי את זה לשנה, העלות של תשלומי הורים לשנה להורה שמרוויח לשנה את המספרים שכתבתי במאמר שכתבתי היום היא כ- 10% משכרו השנתי.

אברהם פורז: תודה רבה.

יולי תמיר: רגע אחד, אתה שאלת אותי על המשכורות.

יולי תמיר: מה לעשות, שאני חברה גם בוועדת הכספים.

יולי תמיר: ישבה אתמול ועדת הכספים ואישרה אולי ב- 2.5 דקות מיליארד וחצי שקל נוספים למתפנים.

יולי תמיר: מאיפה זה בא?

יולי תמיר: גם אני שאלתי את עצמי, כי פה אני מדברת על 100 מיליון, ואומרים לי שאין כסף.

משולם נהרי: מי ביקש להתפנות?

יולי תמיר: אל תפריע לי.

משולם נהרי: מוציאים אותם וזורקים אותם, ואחרי זה לא מגיע להם לקבל?

מוחמד ברכה: היא מדברת על מקורות התקציב.

יולי תמיר: הוויכוח הוא לא על ההתנתקות.

יוסי שריד: הוויכוח הוא לא על ההתנתקות, נהרי, זה על הקלות – באיזו קלות מאשרים.

יולי תמיר: מיליארד וחצי שקל.

יולי תמיר: אומרים לכם כל שנה שאין כסף לממן את תשלומי הורים – מיליארד וחצי שקל נוסף על מה שכבר נתנו מסעיף רזרבה שיש בו כרגע, נותרו 32 מיליארד שקל.

יולי תמיר: אז שלא ישקרו לנו.

אברהם פורז: חברת הכנסת תמיר, נשמח לזה.

אברהם פורז: אם אתם כמפלגת קואליציה תביאו כסף לחינוך.

אברהם פורז: אם תצליחו להעביר כסף לחינוך נצדיע לכם.

אברהם פורז: אתם חלק מהשלטון, פרס הוא המשנה לראש הממשלה.

יולי תמיר: חבר הכנסת פורז, הכסף הזה יעבור אם הוועדה היום תצביע "נגד", וכל האנשים היקרים פה ידרשו שפעם אחת יהיה פתרון אמיתי.

יולי תמיר: ודרך אגב, גם להם יהיה טוב כי לא כל שנה יתחילו להגיד ברגע האחרון "יש כסף" "אין כסף" - - אליעזר שמואלי:

יולי תמיר: אני רוצה להגיב על דברים שנאמרו- -

אברהם פורז: אני מצטער, אין שום אפשרות לתת למי שנפגע להגיב.

משולם נהרי: הוא היה מנכ"ל משרד החינוך, תן לו לומר משהו.

משולם נהרי: אי-אפשר לפגוע ולא לתת לבן-אדם לומר משפט.

אורי אריאל: כבוד היושב ראש, אני מאוד אצמצם את דבריי אם תסכים לתת למר שמואלי לדבר דקה.

אברהם פורז: מר שמואלי, מי שחבר כנסת פגע בו באופן לא ראוי יכול להתלונן בפני ועדת האתיקה של הכנסת.

אורי אריאל: אני רוצה לבקש מהאנשים השונים שדיברו קודם לא להיכנס לפניקה ולא ללחוץ על המקומות הלא נכונים.

אורי אריאל: הרשויות המקומיות, למשל, לוחצות לקבל תקציב נוסף גם באמצע שנה, גם בסוף שנה, ובצדק.

אורי אריאל: אתם עושים טעות שאתם מצטרפים לממשלה ומטילים עול שלא מגיע להורים.

אורי אריאל: הרי זה אותם אזרחים שלכם, איך אתם מייצגים אותם?

אורי אריאל: אתם עושים פעולה הפוכה.

אורי אריאל: עכשיו אתם אומרים שנגמר הזמן.

אורי אריאל: משרד החינוך יחד עם האוצר, הממשלה גררו רגליים.

אורי אריאל: הנושא הזה מטופל שנים, כפי שנאמר פה, ואתם יודעים את זה.

אורי אריאל: כי בשונה מהרבה משתתפים נמצאים קבוע בישיבות.

אורי אריאל: אל תטעו כאילו פתאום זה נפל משמיים.

אורי אריאל: זאת טעות, הרי אתם מבינים שיאשרו תקציב גם לטיולים וגם לתרבות.

אורי אריאל: הפניקה הזאת היא לא במקומה.

אורי אריאל: אני מציע גם למפעלי התרבות שעושים עבודה חשובה לא להיכנס לפניקה הזאת.

אורי אריאל: יש בעיה של התחלת שנת לימודים, זה נכון, אתם צודקים.

אורי אריאל: מכאן להפוך את זה ולהטיל את זה על ההורים – כולם פה הורים, ולכן לא צריך לפגוע בהם, אלא למצוא סידור.

אורי אריאל: למדינה יש כסף, היא צריכה להחליט איפה היא שמה אותו.

אורי אריאל: יש לה כסף, כמו שאמרה יולי תמיר.

אורי אריאל: יש תקציבים, יש מאיפה לקחת, יש איך להוריד את העול מההורים, ואל תיתנו לעניין הזה להימשך.

אורי אריאל: אני רוצה להביא הצעה אחת שאני רוצה שתעמוד להצבעה.

אורי אריאל: אני לא מבקש עליה דיון, אלא רק הצבעה.

אורי אריאל: בתוך הסכום בלי להגדיל אותו כרגע יש בעיניי פרופורציות לא נכונות בין מסיבות הסיום לבין הטיולים.

אורי אריאל: אני רוצה להציע שממסיבות הסיום ירדו סכומים - -

אברהם פורז: מה דעתך לאחד את הסעיפים?

אורי אריאל: אני נגד כי אני מבין שחלק גדול מהטיולים ילכו למסיבות הסיום בבתי המלון המפוארים.

אורי אריאל: ההצעה שלי היא כזאת: בקדם יסודי אין שינוי.

אורי אריאל: השינוי מתחיל בכיתה ו': המקורי היה 150 ₪, אני מציע להוריד את זה ל- 75 ₪ ולהעביר אותם לטיולים; זה אומר שבמקום 322 יהיה 397 ₪.

אורי אריאל: ב- ו'-ח' יהיה במקום 250 ₪ יהיה 125 ₪ - זאת אומרת 50% - וזה יתוסף לטיולים – במקום 322 ₪ יהיה 447 ₪; ב- ט' – אותו דבר; ב- י'-י"א – אין שינוי; וב- י"ב מכיוון שזה סוף 12 שנות לימוד ההורדה היא לא ב- 50% אלא רק ב- 50 שקלים, קרי 1/5.

אורי אריאל: הסכום למסיבת סיום תהיה 200 ₪, 50 שקל יועברו לטיולים: במקום 575 ₪, זה יהיה 625 ₪.

אורי אריאל: אני מבקש מחברי הכנסת לאפשר את השינוי הזה, שהוא לא דרמטי אבל חשוב לטיולים.

אורי אריאל: משרד החינוך ומשרד האוצר, אתם יכולים להגיד לנו מאיפה התקציב למפעל ההזנה, והאם הוא קיים בחוק התקציב לסבסוד אלה שלא משלמים 100%.

יולי תמיר: אני אענה לך על השאלה.

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: אני ממש לא מבקש את תשובתך.

אורי אריאל: אני ביקשתי את התשובה הזאת לפני כמה ימים ממשרד החינוך, וטרם קיבלתי תשובה.

אברהם פורז: תודה.

אברהם פורז: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: יש לברך על המציאות המוזרה שקיימת בוועדה.

מוחמד ברכה: זה הישג לוועדת החינוך ששתי מפלגות האופוזיציה הגדולות נרתמו לעגלת משרד החינוך – אני מתכוון לברית החדשה של ש"ס-שינוי לתמוך באישור התשלומים כפי שהם.

מוחמד ברכה: זה דבר לא מגוחך, אלא רק מאוד מוזר.

אראלה גולן: וזה שחברי הקואליציה נגד זה לא מוזר?

מוחמד ברכה: הקואליציה בוחרת להיות בקואליציה, באופוזיציה לא בוחרים להיות.

מוחמד ברכה: קול שקול שפוי בקואליציה זה דבר מבורך, אבל שהאופוזיציה תירתם בכל הכוח לאשר דבר שלא מתקבל על הדעת, זה מוזר גם בדמוקרטיה, גם בחיים הפרלמנטריים.

מוחמד ברכה: אבל גם לגופו של עניין אני מפנה את הדברים לא לפורז – פורז אמור לשחרר את המדינה מכל מחויבות חברתית, זאת האידיאולוגיה של שינוי.

מוחמד ברכה: אבל ש"ס?

מוחמד ברכה: מה לכם ולזה?

מוחמד ברכה: כמה פעמים צריך לשחזר את התסריט הזה?

מוחמד ברכה: גם לפני שנתיים וגם לפני שלוש שנים הנושא של תשלומי ההורים ושל משרד החינוך היה באותה נקודה שאנחנו עומדים בה היום.

מוחמד ברכה: משרד החינוך דוחף את המערכת עד הקצה, מגייס אחר-כך את כל ההמולה ובאים לומר שמערכת החינוך תיפול, ואז מפילים עלינו את העניין הזה.

מוחמד ברכה: זה דבר שלא מתקבל על הדעת, רבותיי.

מוחמד ברכה: בשנה שעברה הדברים נכתבו לא בידי הפקידות ולא בידי המנכ"לית, אלא בידי שרת החינוך בכבודה ובעצמה, שמשרד החינוך ימשיך לשקוד – לא שקדו אפילו בשקל אחד – על מציאת חלופות מתאימות על תשלומי ההורים עד לביטולם.

מוחמד ברכה: אדוני היושב ראש, אנחנו חשבנו בזמנו כשלא היית עדיין יושב ראש הוועדה, להגיש הצעת חוק משותפת של חברי ועדת החינוך והתרבות על כל חבריה, שתבטל את תשלומי ההורים ולמציאת חלופות.

מוחמד ברכה: אני ראיתי שהדברים לא מתקדמים והגשתי הצעת חוק פרטית שמתקיימת.

מוחמד ברכה: אני גם לא אביא אותה להצבעה רק כדי לצאת ידי חובה, אבל אם זה לא התקיים בימי קודמתך, חברתך למפלגה, זה חייב להיות עכשיו ולעשות את זה מיד.

מוחמד ברכה: מה נדרשים התלמידים אם אנחנו מאשרים את המתכונת הנוכחית?

מוחמד ברכה: התלמידים החלשים והוריהם נדרשים להכריז על עצמם מקרים סוציאליים בפני רשויות הסעד ובפני הרשות המקומית, וכאילו שכך באים על פתרונם הדברים.

מוחמד ברכה: אנחנו לא מקבלים את הגישה הזאת לא אנושית, לא עקרונית, לא חברתית ולא מעמדית, ולא בשום פנים ואופן.

מוחמד ברכה: בדרך-כלל אנשי התיאטרון, אנשי האומנות, אנשי התרבות היו קשובים למצוקות החברתיות – כך אני הייתי רגיל לשמוע – אבל התרבות הפכה למין "ביזנס" וכל אחד רוצה להבטיח את הדרך שבה הוא ינהל את הביזנס שלו, ובאים להיות מליצי יושר כלפי הרוב המכריע של התלמידים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: מישהו צריך להתבייש כאן שבשם התרבות הוא בא ואומר דברים חסרי תרבות וחסרי הגינות וחסרי רגש של שוויוניות.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב ראש, יש מקום שאנחנו בשבועיים-שלושה הקרובים נחשוב על סידור או על פתרון זמני כדי לפתור את הבעיה לשנה הזאת, אחרת המחזה הזה יחזור על עצמו, ושוב יבואו לבכות ולהזעיק ולהזהיר.

מוחמד ברכה: מי שמפיל את המערכת זה אלה שאינם כאן – שרת החינוך והמנכ"לית שלה.

יולי תמיר: אני רוצה להתנצל בפני אליעזר שמואלי שייחסתי לו עמדה שכנראה אינה עמדתו.

יולי תמיר: אני מאוד אשמח לשמוע את עמדתו כי אני מאוד מעריכה אותה.

יולי תמיר: אני מתנצלת בפניו כי הוא עדיין לא אמר את דבריו.

אברהם פורז: ההתנצלות נשמעה.

אברהם פורז: חבר כנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב ראש, לאחר ששמעתי את הדברים של נציגי התרבות ושמורות הטבע השתכנעתי שצריך להתנגד לאישור תשלומי ההורים.

טלב אלסאנע: מתברר שהדברים כל-כך חשובים, ואם הם כל-כך חשובים חובת המדינה היא לתת את השירותים החשובים האלה, ולא צריך להשאיר אותם כפונקציה ליכולת הכלכלית של ההורים.

טלב אלסאנע: זאת חובה ממדרגה ראשונה של המדינה לדאוג לדברים האלה מאחר שהם בתחום האחריות הציבורית שלה.

טלב אלסאנע: לכן הגיע הזמן לשאול את עצמנו, חברי ועדת החינוך, אם לא נקיים את הדיון היום מתי הזמן המתאים לקיים את הדיון הזה?

טלב אלסאנע: הרי אחרי שמאשרים את התשלומים אין טעם לקיים את הדיון.

טלב אלסאנע: וכאשר באים לאשר את הדיונים בתחילת השנה אנחנו ממש פוגעים בילדים והופכים להיות האויב של אותם תלמידים.

טלב אלסאנע: צריך להחליט מתי הזמן המתאים לקיים את הדיון הענייני בלי שנהיה אחראיים לאותה עוולה שנגרמת לאותם תלמידים.

טלב אלסאנע: מדי שנה אומרים לנו לאשר הפעם ובשנה הבאה תהיה מדיניות אחרת.

טלב אלסאנע: אני שם לב שאולי בישיבה הזאת יהיה רוב בין חברי הכנסת שהם בעד אישור התשלומים, אבל אנחנו נמעל בתפקידנו ובאחריות ובשליחות שלנו אם אנחנו לא נתנה את זה.

טלב אלסאנע: אני אתנגד, אבל אלה שיצביעו "בעד" צריכים להתנות תנאי שתהיה למשרד החינוך שנה להתכונן ובשנה הבאה לא יאושרו התשלומים האלה כדי שלא יגידו שאנחנו לא הזהרנו.

אברהם פורז: אין אפשרות כזאת.

טלב אלסאנע: אני סבור שצריך פעם אחת ולתמיד לשים לנושא הזה סוף ולהעביר אותו.

טלב אלסאנע: כל החינוך הוא אינטרס ציבורי, זה לא אינטרס פרטי, זה של המדינה, טוב שיהיו אנשים משכילים.

טלב אלסאנע: לכן צריך להעביר את כל הדבר הזה לאחריותה של המדינה, לתקצב אותו מהמסים שמשלמים אזרחי המדינה וממשרד האוצר.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אברהם פורז: תודה רבה.

אברהם פורז: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אני רואה שבמשרד החינוך אין כסף ולשרה אין כסף, ואנחנו צריכים להתחיל גם את הטיולים, גם את ההצגות.

מרינה סולודקין: אני באתי ממדינה שהיה בה שוויון, אבל זה היה שוויון מסולף.

מרינה סולודקין: קוראים לשוויון ורוצים שהעשירים לא ישלמו והמעמד הבינוני לא ישלם.

מרינה סולודקין: זה לא שוויון, זה סילוף.

מרינה סולודקין: שוויון זה להתחיל מהמקומות הנכונים, להתחיל להטיל מס על ירושה לעשירים, אבל אי-אפשר לעשות בחלק שוויון ובחלק אי-שוויון.

מרינה סולודקין: לכן היום נצביע בעד.

מרינה סולודקין: אני מייצגת אוכלוסייה חלשה, אז פטורים לעולים, למשפחות חד-הוריות ולמשפחות ברוכות ילדים.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

אברהם פורז: חבר הכנסת נהרי.

משולם נהרי: אדוני היושב ראש, אני בעד חינוך חינם.

משולם נהרי: אני רוצה את זה בכל מאודי, במיוחד שיש חוק חינוך חובה, אני בעד שיהיה חינם כי התוצאות יהיו שונות.

משולם נהרי: כל מה שקורה עכשיו במערכת החינוך קורה מכיוון שזה לא חינוך חינם, מכיוון שמקצצים.

משולם נהרי: אני מתקומם נגד יפי הנפש שהצביעו בממשלה הזאת על תקציב שמקצץ בקצבאות הילדים; קיצוץ של כ- 4 מיליארד בחינוך; משפחות מצוקה, חד-הוריות, גמלאים, זקנים – כל הקיצוצים הכואבים.

משולם נהרי: והיום הם מדברים "שומו שמיים", אותם אנשים שיושבים בממשלה הזאת- -

מוחמד ברכה: מחצית מהקיצוצים האלה נעשו כשאתם הייתם בממשלה.

משולם נהרי: - - אוי ואבוי, השתתפות של 2 שקלים- -

מוחמד ברכה: הייתם בממשלה כשנעשו רוב הקיצוצים.

משולם נהרי: לא נכון, זה שקר וכזב.

מוחמד ברכה: לא היית בממשלה של שרון?

משולם נהרי: זה שקר וכזב.

משולם נהרי: לא תמכנו בדברים כאלה, על מה אתה מדבר?

מוחמד ברכה: לא הייתם בממשלה הראשונה של שרון כשסילק אתכם והחזיר אתכם?

מוחמד ברכה: אתה לא זוכר?

משולם נהרי: אל תפריע לי אם יש לך בעיה בזיכרון.

משולם נהרי: אנחנו תמכנו בקיצוצים האלה?

משולם נהרי: אלה שיושבים היום וצועקים תמכו בכל הקיצוצים הכואבים הללו, כולל 4 מיליארד מתקציב משרד החינוך.

משולם נהרי: כך שכשאת מדברת על קרן זה להצמיח קרניים.

יולי תמיר: אתה יודע שהכסף הזה קיים גם היום ואפשר להעביר אותו.

יולי תמיר: אני לא יודעת איך שימנו אותך שאתה פתאום בעד, אבל לא חשוב.

משולם נהרי: למשרד החינוך היו הזדמנויות – גם כשאני שומע את הקיצוניים ביותר.

משולם נהרי: יוסי שריד גם היה שר החינוך, הייתה לו הזדמנות פז- -

יוסי שריד: בימיי הפחיתו, בימיך, דרך-אגב, אתה היית סגן שר.

משולם נהרי: אתה יכולת לבטל- -

אברהם פורז: את האידיליה הזאת- - -

יוסי שריד: זאת הייתה השנה היחידה שהפחיתו ב- 30%.

משולם נהרי: יכלו לבטל לגמרי כמו שאתה רוצה עכשיו.

משולם נהרי: האמן לי יוסי, היה לך כוח שאין לאחרים.

משולם נהרי: שמענו פה הרבה אנשים שבאים מהשטח, ואני אומר לכם כמי שבא מהשטח: מי שחושב שמשרד האוצר או משרד החינוך יממנו הוא פתי.

משולם נהרי: הם לא יממנו, ומי שיסבול מכל הדבר הזה אלה התלמידים, והם סובלים.

משולם נהרי: כמי שהכין תוכניות שנתיות אני יודע שהם כבר סובלים.

משולם נהרי: לכן צריכים לתמוך בתשלומים.

משולם נהרי: צריך להפריד בין שני הדברים: המאבק צריך להימשך, יש לנו שנה שלמה להיאבק ומי שרוצה, יש גם אפשרות לחקיקה.

משולם נהרי: אבל אי-אפשר להפוך את התלמידים לבני ערובה.

משולם נהרי: לכן אף על פי שאני מתנגד כי אני רוצה חינוך חובה, אני לא רוצה שזה יוטל על ההורים, אבל כדי שתלמידים לא ימשיכו להיפגע צריך לתמוך בתשלומי ההורים.

משולם נהרי: תודה רבה.

אראלה גולן: בהמשך לחברות האמיצה שהכריזה עליה חברת הכנסת יולי תמיר בין שינוי לבין ש"ס, אני מוכרחה לחזק את ידיו של חברי לא מתוך אהבת מרדכי או שנאת המן, אנחנו כאן מדברים לגופו של עניין מי הולך להיפגע וצריך לעשות שיקול דעת.

אראלה גולן: מכיוון שמשרד החינוך ומשרד האוצר עדיין לא הרימו את הכפפה, אנחנו נאלצים בכאב גדול להסכים לתשלומי ההורים בהבטחה שהנושא הזה יטופל.

אראלה גולן: אני רוצה להעלות עוד 2 נושאים שהעליתי בפעם הקודמת כדי שזה לא יהיה תשלומי הורים לשנה הבאה – המלחמה באלימות ונושא האחיות.

אראלה גולן: גם אז מנכ"לית משרד החינוך הודיעה שאין כסף למלחמה באלימות, וזה יהיה חלק מתשלומי ההורים, כנראה, בשנה הבאה; הנושא השני זה נושא האחיות שקוצץ מבתי-הספר- -

יולי תמיר: שגם את זה הורים ישלמו, למה לא?

אראלה גולן: אף על פי שאני רוצה להסכים לתשלומי הורים אני רוצה להתריע שאנחנו צריכים עדיין למצוא את הפתרון לנושא הבריאות.

אברהם פורז: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו מרבים לומר שבתי-הספר יהיו בתי חינוך.

גילה פינקלשטיין: אי-אפשר שבתי-הספר יהיו בתי חינוך בלי תשלומי ההורים.

גילה פינקלשטיין: אנחנו נאבקים על תשלומי ההורים ממושכות.

גילה פינקלשטיין: הייתי מנהלת בית-ספר, חיכיתי בציפייה להוראה של ועדת החינוך ולא יכולתי לנהל את בית-הספר בלי ההוראה.

גילה פינקלשטיין: יש לי אין-ספור פניות של עמיתים שהיו יחד אתי מנהלי בתי-ספר והם מתחננים שאני אשפיע כי הם לא יכולים לנהל את בית-הספר.

גילה פינקלשטיין: אבל יושב פה חברי היקר ד"ר קדמן שאומר "איך אפשר, הגבייה היא מעל ומעבר, איך נתמודד עם כל זה?".

גילה פינקלשטיין: הוא צודק.

גילה פינקלשטיין: אנחנו חייבים להמשיך את המאבק הצודק נגד תשלומי ההורים.

גילה פינקלשטיין: אבל מה עם הפיקוח?

גילה פינקלשטיין: שנה שעברה ראינו שהפיקוח על תשלומי ההורים היה דל, ובבתי-ספר רבים הגזימו ולקחו מחירים מעל ומעבר.

גילה פינקלשטיין: אנחנו חייבים לעבוד בפיקוח כדי לאפשר את הגבייה שסיכמנו עליה, והיא חייבת להיעשות בשיתוף.

גילה פינקלשטיין: זאת גבייה של תשלומי רשות, ולכן היא חייבת להיעשות בשיתוף מועצת התלמידים ועם ההורים- -

אורי אריאל: רק גבייה, מה זה חברה קדישא פה?

גילה פינקלשטיין: גביית תשלומי ההורים בשיתוף עם מועצת התלמידים ועם ההורים.

גילה פינקלשטיין: לא ייתכן שילדים לא ייצאו לטיול.

גילה פינקלשטיין: החלק החשוב ביותר: הקרן לילדים במצוקה.

גילה פינקלשטיין: נוסף לקרן שקיימת בכל בית-ספר אני יודעת שיש קרן למלגות לילדים במצוקה.

גילה פינקלשטיין: ב- 1 בספטמבר מביאים תלושי משכורת של ההורים, וילד שאין לו מיד מקבל שחרור מתשלומי ההורים.

גילה פינקלשטיין: בית-ספר שזה לא קיים בו – שיבוא אלינו.

קריאות: - - -

גילה פינקלשטיין: אני יודעת את זה מחבריי, ואני עצמי הייתי מנהלת בית-ספר.

אברהם פורז: תודה רבה.

אברהם פורז: הגברת רוזנברג והגברת מאיר, חבר הכנסת אריאל הציע להעביר סכומים מסעיף מסיבת הסיום לסעיף טיולים.

אברהם פורז: אנחנו לא יכולים לקבל החלטה, אלא אם כן אתם מסכימים.

אברהם פורז: האם אתן מסכימות בשם משרד החינוך באחת משתי חלופות: האחת שאני הצעתי, שטיולים ומסיבות יהיו בסעיף אחד, ואז יש גמישות; או החלופה שהציע חבר הכנסת אריאל, שמפחיתים מסעיף מסיבת הסיום לסעיף טיולים.

אברהם פורז: מה עמדתכם?

אורי אריאל: אני רוצה לשמוע גם תשובה על מקורות התקציבים של מפעל ההזנה.

יוסי שריד: בשנה שעברה הקמתם סיירת – שזה היה מגוחך, כמובן, ובזבזתם הרבה כסף.

יוסי שריד: קודם כל, כמה כסף זה עלה, ומה הממצאים?

יוסי שריד: האם יש מנהל אחד שננקטו צעדים כלשהם נגדו?

אברהם פורז: השאלה היא מה האכיפה- -

יוסי שריד: או שגם את זה את לא יודעת ואת צריכה לבדוק ולהשיב לי אחר-כך.

לאה רוזנברג: אני כן יודעת.

לאה רוזנברג: אנחנו מקיימים את האכיפה בשלושה אמצעים: יש כמובן ההוראות של חוזרי מנכ"ל שאומרות מה מותר ומה אסור; יש האכיפה שנעשית באמצעות הפיקוח על בתי-הספר.

לאה רוזנברג: השנה מלבד הפיקוח הרגיל אנחנו נפרסם באתר של משרד החינוך את התשלומים שיאושרו לאחר ההצבעה, וכל בית-ספר יופיע שם.

לאה רוזנברג: הסיירת שהוקמה בשנה שעברה כן בדקה את אותם מקרים שלגביהם היו אי סדרים.

אברהם פורז: עכשיו לשאלה של חבר הכנסת אריאל ושלי, האם אתם מוכנים לאחד את הסעיפים – אמרתם כן.

אברהם פורז: שאלה אחרת: כחלופה, האם אתן מוכנות כפי שהציע חבר הכנסת אריאל, להעביר מסעיף מסיבת סיום לטיולים?

לאה רוזנברג: כדי שהדברים יהיו נקיים יותר ולא יהיה עירוב בין התחומים אני מציעה לקבל את ההצעה של חבר הכנסת אריאל.

אברהם פורז: אתן מציעות לקבל את הצעתו להעביר ממסיבת סיום לטיולים.

אברהם פורז: למעשה הסכמתן תמומש ותוגש הצעה מתוקנת, ואנחנו יכולים להצביע עליה.

אורי אריאל: מה לגבי תקציב ההזנה?

אברהם פורז: זה לא מענייננו כרגע.

אברהם פורז: חבר הכנסת אריאל, אני מבטיח לך שעוד בזמן הפגרה תתקיים ישיבה נוספת בעניין.

אברהם פורז: רבותיי, הגענו לשלב ההצבעות.

אברהם פורז: ההצעה של משרד החינוך לגבי טיולים לעומת מסיבות סיום מתוקנת, והם מצטרפים לעמדתו של אריאל כפי שהוצגה כאן.

אברהם פורז: לפיכך נתחיל בהצבעה.

אברהם פורז: הואיל ויש פה הרבה ממלאי מקום מנהלת הוועדה תקרא בשמות.

יהודית גידלי: חבר הכנסת פורז.

אברהם פורז: בעד.

יהודית גידלי: חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: נגד.

יהודית גידלי: חבר הכנסת ארדן, במקומו חבר הכנסת שטייניץ.

יובל שטייניץ: בעד.

יהודית גידלי: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: נגד.

יהודית גידלי: חברת הכנסת גולן.

אראלה גולן: בעד.

יהודית גידלי: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אני בעד.

יהודית גידלי: חברת הכנסת גבריאלי שמחליפה את חבר הכנסת מגלי והבה.

ענבל גבריאלי: אני לא מחליפה, אני חברת הוועדה.

יהודית גידלי: את לא חברה בוועדה.

מוחמד ברכה: הוא לא יכול להיות חבר הוועדה, הוא סגן שרת החינוך.

אברהם פורז: את מצביעה במקום מגלי והבה, ואת בעד.

מוחמד ברכה: מגלי והבה לא יכול להיות חבר הוועדה, היא לא יכולה להצביע במקומו.

גדעון סער: הוא לא יכול להצביע, אז יש מקום לסיעת הליכוד.

אברהם פורז: נכון לרגע זה אני קובע שזאת ההצבעה, אם יש לך מחלוקת תפנה ליועצת המשפטית.

יהודית גידלי: רן כהן מחליף את אבשלום וילן.

רן כהן: נגד.

יהודית גידלי: חבר הכנסת נהרי.

משולם נהרי: בעד.

יהודית גידלי: חברת הכנסת סגנית השרה מרינה סולודקין.

מרינה סולודקין: בעד.

יהודית גידלי: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

גילה פינקלשטיין: בעד.

אברהם פורז: חבר הכנסת איוב קרא איננו.

אברהם פורז: מי מחליף אותו?

גדעון סער: אני במקומו, ואני בעד.

יהודית גידלי: חבר הכנסת יוסי שריד.

יוסי שריד: נגד.

אברהם פורז: חברת הכנסת יולי תמיר.

יולי תמיר: נגד.

יהודית גידלי: חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: נגד.

אראלה גולן: זאת הצעה שאתה הצעת.

אורי אריאל: אני עשיתי שינוי פנימי.

אברהם פורז: תוצאות ההצבעה: בעד – 9, נגד – 6, אין נמנעים.

אברהם פורז: אני קובע שההצעה המתוקנת אושרה.

אברהם פורז: תודה רבה לכם.

אברהם פורז: הסעיף הבא "יישום דוח דברת" יידחה למועד אחר, אין טעם להתחיל עכשיו 20 דקות לפני תחילת המליאה.

אברהם פורז: תודה רבה.