ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 490, 2005-08-17 09:30

חיים כץ: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

חיים כץ: אנחנו התכנסנו פה בהמשך לישיבה אחת שנערכה בנושא תע"ש, פה בוועדה ובהמשך לבקשתו של חבר הכנסת רן כהן בהצעה לסדר שהוא הגיש בנושא תע"ש.

חיים כץ: אז אני אתן לחברי, חבר הכנסת רן כהן, לפתוח.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: אדוני היושב ראש, קודם כל תרשה לי באופן הכי אישי לברך אותך לכניסתך לתפקיד הזה.

רן כהן: אני מודה שאני נרגש במיוחד, זו ועדה מאד יקרה לי מההיסטוריה האישית שלי ולבוא לכס הזה של יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות זה קודם כל משימה גדולה מאד וחשובה מאד לעם ישראל ולמדינה ואני מאחל לך בהצלחה.

רן כהן: אני מצטער שאתה צריך להיכנס ישר לעובי קורה באחד המשברים הקשים ביותר שישנם היום בסכסוכי העבודה והכלכלה בישראל.

רן כהן: רבותיי, יש כאן רבים שמכירים את המצב אפילו יותר טוב ממני, אבל נדמה לי שממש אי אפשר להגזים בשיעור התרומה של תע"ש, וכשאני אומר תע"ש זה עובדי תע"ש והנהלותיה פה ושם.

רן כהן: אבל עובדי תע"ש, לביטחון ישראל ואני מרשה לעצמי לומר לכלכלה הישראלית, לתעשייה הישראלית.

רן כהן: אני לשמחתי מכיר את זה גם מהצד התעשייתי בתפקיד שהייתי בו כשר תעשייה ומסחר וגם בצד הצבאי בתפקידים אותם מילאתי והזדקקתי לתע"ש כמו אוויר לנשימה.

רן כהן: אני חייב לומר שתמיד תע"ש סיפקה את הנשק ואת הפצצות ואת הפגזים כשהייתי צריך אותם, היא אף פעם לא אכזבה.

רן כהן: נדמה לי שצריך להיות ממש כשרון ענק של כישלון כלכלי כדי לקחת את תע"ש ולרסק אותה.

רן כהן: אין דבר שיכול להיות יותר אווילי מבחינה כלכלית מאשר לקחת את החברה הזאת שנדמה לי שהיום יש לה הזמנות רבות.

רן כהן: משהו כמו 5 מיליארד שקל שבכלכלה הישראלית זה הון תועפות של הזמנות ונדמה לי שאחד האבסורדים הגדולים ואני לא אתחיל דווקא מהנושא הקשה ביותר, זה אי תשלום משכורות לא לעובדים ולא לגימלאים וזה שוב ושוב חוזר על עצמו, בכל חודש חוזר על עצמו, כשהעובדים והפנסיונרים הם בני ערובה של האוצר.

רן כהן: הם כלי שעושים בו שימוש בצורה הצינית ביותר, הקשה ביותר, הנבזית ביותר.

רן כהן: אבל לא לתת למפעל לעבוד כשאין לו חומרי גלם כדי שיוכל לעמוד בהזמנות זה ממש מעשה אווילי, מעשה מרושע.

רן כהן: זה לייבש את המפעל כאשר הוא יכול לחיות.

רן כהן: זה לייבש את העובדים, לייבש את ההזמנות ואצל הקונים כאשר הם ממתינים לסחורה שתע"ש התחייבה לספק אותה.

רן כהן: נדמה לי שזה דבר שבאמת קשה מאד לחוות אותו ואני מאד מקווה שיהיה כאן מישהו, לפחות מאנשי האוצר, שיהיה לו איזשהו הסבר או הייתי מצפה לאיזשהו פתרון.

רן כהן: אם אני יודע נכון, אם היום היה עומד לרשות תע"ש סכום של 200 מיליון שקל רק בעבור חומרי גלם, תע"ש יכלה לעבוד במלוא הקיטור ולספק את הסחורות הללו ושיהיה לה חיים של קיום, של יצירה, של ייצור וקבלת הכנסות.

רן כהן: דבר שהיה נותן לה גם אופק של מבקשים קדימה וגם אופק של ייצור קדימה.

רן כהן: אני חושב שמישהו החליט שאת תע"ש צריך לפרק.

רן כהן: תאמינו לי, אני מכיר את העניין הזה, הייתי כבר במשרד ממשלתי שעסק בדברים הללו בצורה המקצועית ביותר.

רן כהן: מישהו שם מחליט שאת זה גורלו להתפרק ומאותו רגע מה שעושים זה רק מכניעים את הכל על מזבח הדעה הזו.

רן כהן: קובעים איזה קביעה כזאת ואחרי זה הכל משרת את זה.

רן כהן: מייבשים, לא משלמים כספים, לא משלמים משכורות ונדמה לי שזה מחייב איזה שהיא תגובה וטיפול שאנחנו חייבים לנסות ולהגיע אליה עוד היום, במהירות האפשרית.

רן כהן: נדמה לי אדוני היושב ראש, יהיה מיותר לומר, שאני בטוח שפה נציגי העובדים יוכלו לפרט את זה יותר טוב ממני.

רן כהן: בעצם תע"ש עוד היום נמצאת, אם אני לא טועה, עוד היום נמצאת בתוכנית הבראה חתומה על ידי האוצר.

רן כהן: זה לא מצב שבו סיימה את תוכנית הבראה שלה והיא כבר בתוך איזה רצף ואיזה כשל כלכלי וצריך תוכנית הבראה חדשה.

רן כהן: יש כאן אנשים רבים בחדר הזה שזוכרים את תע"ש עם 17 אלף עובדים.

רן כהן: רק שהיום נמצאים בשליש ממספר העובדים, חמישית או שישית מהמספר שהיה אז כשתע"ש עבדה בשיאה.

רן כהן: כל המהלך הזה, הוא מהלך שנעשה בהסכמים עם העובדים ועם ההסתדרות, למיטב ידיעתי.

רן כהן: היום, באים ומנסים לכפות תוכנית הבראה כשעדיין האוצר לא עומד בתוכנית ההבראה שהוא חתום עליה היום.

רן כהן: יש פה מן מצב אנכרוניסטי של יחסי עבודה שאני חושב שהועדה הזאת בכנסת לא יכולה לחיות אתו.

רן כהן: אי אפשר לחיות עם זה שממשלה לא עומדת בהסכמים אל מול ציבור עובדים.

רן כהן: אני רוצה לדעת בעיקר עובדות.

רן כהן: בין היתר בעובדות מדוע היום לא משלמים משכורות כאשר בהסכם ברור לחלוטין שהמשכורות הללו צריכות להיות משולמות, ודאי לגימלאים אבל וודאי לעובדים.

רן כהן: השאלה השניה זה מדוע היום לא מספקים לתע"ש את האפשרות לקנות חומרי גלם כדי שהליינים יעבוד?

רן כהן: למה?

רן כהן: מה הסיבה?

רן כהן: מה ההגיון הכלכלי?

רן כהן: מה ההגיון החברתי הציבורי?

רן כהן: נדמה לי שבעניין הזה הדבר הזה הוא די חשוב.

רן כהן: אני, אדוני היושב ראש, לא יודע להגיד לך למרות שנדמה לי שהדברים עולים מתוך מה שאמרתי עד עכשיו, מה מוקדם ומה מאוחר.

רן כהן: אני מניח שמה שהכי מוקדם עכשיו זה תשלום המשכורות ורכישת חומרי הגלם כדי שהמפעל יעבוד.

רן כהן: אבל בודאי שהועדה צריכה לעסוק גם במה שיקרה בטווח הארוך עם תע"ש כי אנחנו לא נהיה אדישים לזה שתע"ש תפורק או לא תפורק, תעבוד כחברה אחת או לא תעבוד כחברה אחת.

רן כהן: נדמה לי שבעניין הזה אין לנו ברירה אלא לעסוק גם בטווח הקצר וגם בטווח הארוך לגבי תע"ש ולגבי עובדיה באופן שבו נוכל לבוא אל הכנסת ולומר, ועדת העבודה והרווחה והבריאות חקרה, בדקה את העניין, אלה המסקנות שלה וזה מה שהיא עושה כדי לצאת מן המיצר הזה.

רן כהן: תודה רבה.

חיים כץ: עד כמה שאני מבין מעיתונות, היום הקימו ועדת שניים של מנכ"ל משרד האוצר ומנכ"ל משרד הביטחון לדון ואני מקווה באמת שהם יעשו עבודתם במהרה ועבודה טובה לשביעות רצון כולם אבל עד שהם יעשו אנחנו ננסה לקדם את העניינים ואם יש פה, יש פה נציג אוצר?

חיים כץ: אז בבקשה.

חיים כץ: כמו שאמרתי להם שהם רצו להתפרץ, גם אם יגידו דברים שלא ישמעו פה לנציגי עובדים או למישהו, אף אחד לא יפריע להם לדבר.

חיים כץ: תתנו להם לדבר את דברם כמו שהם חושבים וכמו שהם רואים את הדברים.

נגה שילוח: המצב של החברה קשה לצערנו לא מהיום.

נגה שילוח: החברה נמצאת כבר כמה שנים, גם אחרי הסכם הסיוע שהזכרת שנחתם איתה בסוף 2002, תחילת 2003 .

נגה שילוח: הוא ייצב את החברה לתקופה קצרה יחסית והמצב הדרדר והמשיך להידרדר.

נגה שילוח: בהמשך למה שאמר חבר הכנסת, הממשלה לא חתומה מול העובדים על הסכם הבראה, היא חתומה מול החברה על הסכם סיוע.

נגה שילוח: הממשלה לא רק שעמדה בכל סעיף וסעיף בהסכם הסיוע היא הזרימה כספים והמשיכה לסייע לחברה מעבר עוד למה שכתוב בהסכם הסיוע.

חיים כץ: אתה יכולה לפרט,כמה למו"פ, כמה לפיטורים, כמה להשקעה ופיתוח?

נגה שילוח: כן.

נגה שילוח: אני יכולה לפרט.

נגה שילוח: כל מה שכתוב, כל סעיף וסעיף בהסכם הסיוע בין אם זו היתה הלוואה, בין אם ערבויות.

נגה שילוח: ההסכם לעתי נחתם בגלוי, מאות מיליוני שקלים לחברה ניתנו בהון חוזר של עוד עשרות מיליוני דולרים לחברה, נחתמו הסכמי התייעלות לפיטורי עובדים בתנאים מועדפים ל- 250 עובדים ממפעלי הליבה ועוד 130 עובדים שיצאו ביום חתימת הסכם הסיוע והמפעלים נסגרו.

נגה שילוח: חוץ מזה עוד ב- 2005 יצאו עוד בערך 150 עובדים כבר.

נגה שילוח: הממשלה עומדת אחד לאחד בכל מה שהיא חתמה.

נגה שילוח: דרך אגב, הגיעה להבנה במועד סגירת המפעלים עם ועדי העובדים לגבי איזה עובדים יצאו, מתי ישולם הכסף, רכישת זכויות גימלאי לכל העובדים, בעקבות הרפורמה בפנסיה היא עמדה אחד לאחד בכל דבר.

נגה שילוח: שוב, כשההסכם נחתם עוד לא היתה רפורמה בפנסיה ונקבע מנגנון מסוים שאחר כך התברר שהמנגנון הזה לא מבטיח את זכויות העובד כגימלאי.

נגה שילוח: הממשלה, שלא על פי מחויבותה על פי ההסכם, כדי לפתור את המצב הזה, כדי להבטיח את הביטחון האישי של כל עובד ועוד, שמה צ'ק ענק של מעל 300 מיליון שקל בתשלום אחד כדי לרכוש את כל הזכויות מראש של כל העובדים.

נגה שילוח: עמדה אחד לאחד בכל ההסכמים ומעבר.

נגה שילוח: לצערנו, זה לא הועיל כמצופה ולאורך הזמן שציפינו למצב החברה.

נגה שילוח: ולכן נכנסנו עם הנהלת החברה לדיונים מרתוניים, אפשר להגיד בדבר סיוע נוסף לחברה.

נגה שילוח: במסגרת סיוע נוסף לחברה אחרי מיליארדים, לא כסיסמה אלא מיליארדים שהמדינה שמה בחברה, מעל מיליארד שקל גם לחברה וגם לעובדים בשנה האחרונה, אנחנו חושבים שגם העובדים צריכים לתרום את חלקם להתייעלות.

נגה שילוח: זה נכון מה שאמרת, לעובדים יש הסכם חתום עד 2006, להתייעלות והם עשו גם הפחתות שכר.

נגה שילוח: אין לנו טענה ולא חצי טענה לעובדים.

נגה שילוח: עמדו אף הם בחלקם בהסכם ואין לנו שום טענות לעובדי החברה.

נגה שילוח: אבל מה לעשות, מצב מצב והמצב הזה גם באוצר הוא בעקבות הממשלה, לא משנה כרגע לא ננתח את הגורמים שהשפיעו על המצב הזה, נוצר המצב שהחברה היא במשבר קשה מאד ולכן אם הממשלה עכשיו הולכת לשים עכשיו וזה לא מיליונים בודדים אלא מיליונים רבים בחברה, גם העובדים נדרשים לתת את חלקם ולראות באמת מה הפתרון הכולל לחברה.

נגה שילוח: למה אנחנו רוצים להגיע בסוף ולא לתפור רק היום את הנקודה ומחר שוב לבוא אלינו או לכנסת עם הבעיה כשהיא בעצם רק נדחתה בחודש.

נגה שילוח: ולכן קיימנו משא ומתן זריז מול החברה, הגענו להסכמות, הגענו לעקרונות.

נגה שילוח: החברה לא מוכנה לחתום על ההסכם הזה, הסכם שיביא באופן מייד לתשלום משכורות, לקניית חומרי גלם, כל מה שהנהלת החברה תחליט שצריך לעשות.

נגה שילוח: דרך אגב, זה הנהלת החברה קובעת לאן ילך הכסף ולחברה כן יש הכנסות, החברה עדיין פועלת ויש לה הכנסות.

נגה שילוח: היא לא פועלת בתזרים שלילי של הכנסות.

נגה שילוח: החברה תצטרך להחליט מה היא עושה עם סכום הסיוע שהוזרם לה.

נגה שילוח: היא קונה חומרי גלם, משלמת לעובדים, מצמצמת חובות לספקים, אבל יש הסכם שהגענו עם החברה לעקרונות, להבנות והחברה לא חותמת עליו.

נגה שילוח: זה בהקשר למצב היום.

נגה שילוח: מה שציינת גם לגבי ועדת מנכ"לים נכון, שרי הביטחון והאוצר מינו את המנכ"לים שלהם לגבש פתרון מהיר ומיידי למצב החברה.

נגה שילוח: אבל זה נעשה במקביל לדיונים מול החברה לגבי ההסכם שעדיין לא נחתם.

חיים כץ: יש לי אליך , אם אפשר, מספר שאלות.

חיים כץ: קודם כל, האם ידוע לך כמה עובדים בקבלנות משנה עבור תע"ש בכסף, וכמה עבודה במשק הישראלי תע"ש נותנת לקבלני משנה?

חיים כץ: כמה מס הכנסה משלמים עובדי תע"ש?

חיים כץ: כמה עובדי תע"ש מכניסים למדינה כל חודש במס הכנסה?

חיים כץ: כמה הם משלמים למדינה?

חיים כץ: אתם נתתם 10 מיליארד, הם נתנו פרנסה ל- 5000 משפחות שלא מקלים דמי אבטלה ובאים ועובדים ומשלמים מס הכנסה כל חודש, אתם יודעים כמה הם משלמים מס הכנסה כל חודש או שזה לא חשוב?

חיים כץ: אתם נתתם 10 מיליארד, מה הם נתנו?

נגה שילוח: אין לי ויכוח מול העובדים, אנחנו מבינים.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: השאלה שלי היא אם את יודעת מספרים?

חיים כץ: אני לא מדבר על העובדים.

חיים כץ: כמה מס הכנסה הם משלמים כל חודש?

חיים כץ: כמה הם משלמים לשנה?

חיים כץ: כשאתם נתתם 10 מיליארד, כמה הם החזירו?

חיים כץ: 9 מיליארד?

חיים כץ: 8 מיליארד?

חיים כץ: 200 אלף?

חיים כץ: לא החזירו בכלל?

חיים כץ: אני רוצה לדעת מה הם נתנו למדינה בתמורה.

חיים כץ: עזבי מה שהם נתנו בביטחון.

נגה שילוח: נתנו את הכסף לחברה לא לעובדים.

חיים כץ: כמה החברה החזירה לכם במס הכנסה?

חיים כץ: העובדים לא החזירו?

יעקב ברקאי: לשאלתך, התשלום החודשי של מס שכר של החברה מסתכם באזור ה- 10 מיליון שקלים.

יעקב ברקאי: זה מס הכנסה שהמעסיק משלם.

יעקב ברקאי: את הנתונים לגבי כלל העובדים אני לא יכול לדעת, כמו שאתה יודע, כמה משלם כל עובד, אני לא יכול לעשות חישוב כזה ואני לא אזרוק פה מספרים שאני לא עומד מאחוריהם, המספר שאני יודע זה מה שאמרתי.

יעקב ברקאי: החברה מפרישה את הכספים.

יעקב ברקאי: מעבר לזה, אני הייתי בדיון הקודם ואני לא זוכר אם חבר הכנסת כהן כן היה או לא היה ולכן התפרצתי קודם.

יעקב ברקאי: בדיון הקודם אמרתי ונגה היטיבה לתאר את המצב, אין לנו פה ויכוח עם העובדים.

יעקב ברקאי: אנחנו אמרנו גם בדיון הקודם, העובדים בהסכם הנוכחי עמדו בכל מה שהם נדרשו לתת.

יעקב ברקאי: אבל מהצד השני עומד גם עוד משהו שהוא לא עומד בכל ההתחייבויות שלו.

יעקב ברקאי: יש הרבה מאד דברים שבהסכם שעל אף שלא נעשו הממשלה הבליגה על הדברים האלה ומילאה את ההסכם עד השקל האחרון.

יעקב ברקאי: והסכם הסיוע של 2003 עלה לממשלה כמעט מיליארד וחצי שקל.

יעקב ברקאי: וההסכם החדש שאנחנו בחודש האחרון ניסינו לחתום עם ההנהלה, אמור לעלות למדינה עוד חצי מיליארד שקל וה- 270 שמפרסמים בעיתונים זה רק ההזרמות להון חוזר.

יעקב ברקאי: מאחורי ה- 270 יש עוד 250 מיליון שקל שאמורים לשרת יציאה של עובדים נוספים לגמלאות.

יעקב ברקאי: עוד 250 מיליון שקל שמסת

יעקב ברקאי: כם לעוד חצי מיליארד שקל.

יעקב ברקאי: זה הכל טוב ויפה ולבוא ולזרוק בוץ לממשלה אבל בסוף הממשלה בנושא התע"ש עמדה בכל ההסכמים שלה ולא יוכח אחרת.

יעקב ברקאי: ולספר סיפורים שאנחנו לא עומדים בהסכמים זה לא נכון וזה לא ראוי.

יעקב ברקאי: מצד שני, בהסכם הנוכחי ואמרנו את זה כבר פעם קודמת ואנחנו עומדים מאחורי זה גם היום, אין לנו טענות לעובדים אבל המצב בחברה הוא כזה ולא יעזור שום דבר, המצב בחברה הוא כזה שאין מנוס ממה שבוצע עד היום.

יעקב ברקאי: האופציה האחרת היא שהממשלה תכניס עוד יותר עמוק את היד לכיס, תוציא עוד כסף, זה דברים שהממשלה עשתה כבר יותר מפעם אחת עם תע"ש וזה לא עוזר.

יעקב ברקאי: אז הממשלה הגיעה למסקנה שכנראה הפתרון היחידי שכנראה יכול לעזור לחזרה זה להיפרד מתע"ש לשלום בדרך זו או אחרת, כי המדינה כנראה לא יודעת לנהל את העסק הזה.

יעקב ברקאי: ההוכחה הכי טובה לזה, זה 15 שנה שהחברה הזאת קיימת ולא הרוויחה שקל אחד במשך 15 שנה, רווח נקי, לא מדבר על אחרים.

יעקב ברקאי: לחברה הזאת יש הפסד ספור של מיליארד וחצי דולר.

יעקב ברקאי: אנשים, זה מספרי עתק.

אבי פלדר: אני מנכ"ל התע"ש, הייתי פה לפני חודשיים ומה שקרה בחודשיים האחרונים זה לא הרבה.

אבי פלדר: לצערי הרב.

אבי פלדר: ככה, החברה באמת קיבלה, כמו שאמר נציג האוצר בשנה שנתיים האחרונות מיליארד שקל אבל המיליארד שקל לא הלכו לחברה, לא להשקעות.

אבי פלדר: שאלת לגבי מו"פ, שאלת לגבי פיתוח, שום דבר לא הלך לפיתוח אלא הכל הלך לפרישת עובדים.

אבי פלדר: לגבי ההסכמים, אני לא רוצה להיכנס לפירוט ההסכמים האלה אבל בהסכמים מהשנים האחרונות יש כספים שאנחנו סופרים פעמיים.

אבי פלדר: אפילו בקטע הזה, הסכם 98, אחר כך נספר פעם נוספת לפני שנה, ב- 2004 אבל אני לא רוצה להיכנס.

אבי פלדר: כמו שאמרת, החברה עם מאגר הזמנות גדול מאד.

אבי פלדר: מהפעם האחרונה שהיינו פה עד הפעם הנוכחית, נכנסו לחברה עוד 100 מיליון דולר הזמנות.

אבי פלדר: אנחנו מוכרים למשל השנה ב- 400 מיליון דולר, אנחנו ביותר מ- 1.1 מיליארד, אנחנו ב- 1.2 מיליארד, 1.3 מיליארד כלומר, הצורך הממוצע הוא לשלוש שנים.

אבי פלדר: כאשר יש מקומות בחברה שהצבר הוא עד סוף העשור ויש מקומות שהצבר הוא לשנה או שנה וחצי.

אבי פלדר: זה לא שווה לכלל החברה.

אבי פלדר: מה שקרה לפני חודשיים שאנחנו נכנסנו למשא ומתן מול האוצר, משא ומתן מאד אינטנסיבי, היה סיכום עם ראש אגף התקציבים ובינינו, יו"ר התע"ש ואנוכי השתתפנו בדיונים האלה.

אבי פלדר: לצערי הרב, ההסכם כמו שנראה היום הוא לא דומה להסכם שהיה לפני חודשיים.

אבי פלדר: ואנחנו כהנהלה לא רצינו לחתום על ההסכם הזה.

אבי פלדר: אני, ביום ראשון האחרון הודעתי לאוצר גם ובשבוע שעבר מספר פעמים, שאנחנו על ההסכם כמו שהוא היום לא יכולים לחתום.

אבי פלדר: אני לא חושב שכדאי להיכנס לפרטים אבל יש הרבה פרטים שלא דומים למה שהיה לפני חודשיים.

רן כהן: אז אני מבין שאין הסכם.

רן כהן: מה זה הסכם?

רן כהן: הסכם זה ששני צדדים מסכימים עליו.

רן כהן: אין הסכם, יש תכתיב.

אבי פלדר: נכון, אין הסכם.

אבי פלדר: יש כרגע משא ומתן.

אבי פלדר: מצד שני אני מוכרח להגיד שאנחנו באנו בדברים עם ארגון העובדים ואמרנו לעובדים ובעניין הזה ברור צריך להיות לכולם שאנחנו חושבים שכשהממשלה מכניסה את היד לכיס, גם אנחנו כעובדים וגם אני נמצא בחברה הזאת 23 שנה, צריכים לתת משהו לטובת העניין הזה.

אבי פלדר: אני מסכים שצריך להיות איזה שהוא שוויון.

אבי פלדר: אני לא מדבר ללכת על 500 מיליון שקל, אנחנו דיברנו על איזה שהוא סכום שהעובדים יצטרכו לתת בעניין הזה, לצעיר הרב לא הגענו לסיכום עם העובדים.

אבי פלדר: אני חושב שאפשר היה להגיע לסיכום.

אבי פלדר: לצערי הרב לא הגענו לסיכום, העובדים אולי יגידו אחר כך את טענותיהם.

אבי פלדר: אני מסכים שיש הסכם עד סוף 2006 בעניין הזה אין לי חילוקי דעות, נוצר פה מצב שהחברה נקלעה למשבר תזרימי חמור מאד.

אבי פלדר: המשבר היום הוא של 400 מיליון שקל.

אבי פלדר: לחברה היום אין כסף לשלם את המשכורות, אם היה לנו את הכסף לשלם את המשכורות, אני לא הייתי עוצר משכורת של אף אחד מהעובדים וודאי לא של הגימלאים.

אבי פלדר: אני חושב שאלה שפרשו מהחברה ונתנו את השנים הטובות ביותר לחברה, להם היה צריך לשלם ולהוציא אותם בכלל מהמשחק הזה.

רן כהן: כמה זה גמלאות וכמה זה שכר?

אבי פלדר: הגמלאות זה בסביבות 8 מיליון שקלים לחודש.

אבי פלדר: השכר הוא סכום שהוא פי 5 או פי 6 מזה.

אבי פלדר: אנחנו מדברים על 1200 גמלאות לעובדים.

אבי פלדר: כלומר, אנחנו 2800 עובדים מחזיקים על הגב שלנו 1200 גמלאים.

אבי פלדר: בכל שנה ב- 1.1, אנחנו שמים 20 מיליון דולר, דיברנו בדולרים, שמים 20 מיליון דולר לטובת העניין הזה.

אבי פלדר: אנחנו הצענו גם לאוצר, תעזבו אותנו מהנושא הזה, אני לא מכיר חברה אחת במשק שהבעלים לא לקחו את הגמלאים על עצמם.

אבי פלדר: הצענו, בואו תיקחו את הגמלאים, בואו נוציא אותם קודם כל מהמשחק , שהגמלאים לא יהיו, לא רוצה להגיד בצורה קיצונית בני ערובה אבל בפירוש אני חושב שהגמלאים לא צריכים להיות במשחק הזה.

אבי פלדר: יש חלק מהגמלאים שמקבלים באמת סכומים לא גדולים.

אבי פלדר: אני מוכרח להגיד לך שבחודש האחרון אנחנו בצורה מאד דיסקרטית הלכנו לכיוון של מספר גמלאים שפנו אלינו, נתנו להם איזה שהם אמצעים לעזור להם, באמת ברמה המינימלית כדי שהאנשים האלה לא יזרקו לרחובות וזה נעשה על בסיס פניות אישיות, לא פרסמנו את זה בשום מקום אבל כשהגיעה איזה שהיא בקשה של גמלאי, הוצאנו את השקל האחרון ושמנו אותו לטובת הגמלאי.

רן כהן: אז אם אני מבין נכון את מה שאומר אבי, אז היו גמלאים שהגיעו לפת לחם ואמרו לכם, תנו לנו משהו כדי לאכול לחם.

אבי פלדר: חיובי.

חיים כץ: תגיד לי, בהסדר הזה עם הממשלה כמה ילך לעובדים וכמה ילך למפעל?

חיים כץ: המפעל אני אומר זה השקעות עתידיות, פיתוח, יצירת מקומות עבודה, זה לא לבוא היום ולקחת מהאוצר ולשלוח את האנשים הביתה.

חיים כץ: אם אנחנו רוצים שלתע"ש תהיה תקומה הוא צריך להשקיע כספים בפיתוח, ביצירת מקומות עבודה עתידיים, בהתחדשות.

חיים כץ: כמה המדינה כבעלים הולכת ליצור ולהשקיע ליצירת מוקמות עבודה ?

אבי פלדר: מה שאתה אומר זה הטווח הרחוק מאד, אנחנו דיברנו כרגע על עצירת דימום.

אבי פלדר: אנחנו מדממים, עם 400 מיליון שקל חובות אלה חובות מעבר לתשלום.

אבי פלדר: אני אומר לך שיש ספקים שלא קבלו מאתנו כבר למעלה משנתיים את הכסף.

אבי פלדר: אחד הדברים הנפלאים בחברה הזאת שהספקים שלנו עוד מוכנים לתמוך בנו.

אבי פלדר: אני מוכרח להגיד כמו שאמרתי בדיון הקודם, זה נפלא, תופעה שהספקים האלה שהולכים אתנו המון שנים הם באים אלינו ואומרים, אנחנו עכשיו נהיה אתכם וזה דבר שאני לא מכיר בשום מקום.

אבי פלדר: אבל המצב הוא שהיום אנחנו בבעיה.

אבי פלדר: כשאתה מדבר אתי קודם מה שבנינו זה תוכנית של אחד עצירת הדימום, שניים, ייצוב החברה ואז להתחיל ללכת קדימה.

אבי פלדר: התוכנית שלנו דיברה על צמצומי עובדים ויש לנו מספר אפשרויות לעניין הזה.

אבי פלדר: בין 300 ל- 500 עובדים.

רן כהן: ברשות היושב ראש, אני רוצה לשאול אותך שתי שאלות כלכליות.

רן כהן: האחת, האם מתוך כל צבר ההזמנות שלכם של 1.2 או 1.3 מיליארד דולר יש לכם תעדוף לגבי מכירות שאתם יודעים שהן רווחיות במיוחד ויכניסו לחברה רוח טוב גם בטווח זמן סביר או שאין כאלה.

רן כהן: כל המוצרים שאתם מייצרים הם פחות או יותר על פני טווח ארוך ואם יהיה בכלל איזה שהיא הכנסה או רווח זה יהיה רק בעתיד בטווח הרחוק.

רן כהן: כי אז יכול להיות שאתה בתור מנכ"ל צריך לעשות תעדוף, להפעיל את פסי הייצור האלה, להגיע למצב שבו אתה מקבל את הכסף ויש לך איזה שהיא רווחה יותר גדולה מבחינה כלכלית.

רן כהן: שאלה שניה שלי אליך, מי עשה את תוכנית ההבראה הקודמת של 98' ?

רן כהן: 2002 סליחה.

רן כהן: ההנהלה של המפעל?

אבי פלדר: הנהלת החברה, אני מנכ"ל בחברה הזאת כחודשיים.

רן כהן: תראה לאן אני חותר, אותה תוכנית הבראה נעשתה עם האוצר ועם משרד הביטחון, היא לא נעשתה לבד.

חיים כץ: מה זה תוכנית הבראה?

חיים כץ: פיטורים?

חיים כץ: הבראה זה להוציא אנשים הביתה או השקעה גם במפעל ולבנות לו עתיד?

חיים כץ: אם זה רק פיטורים אז בואו נגיד, האוצר בא והיום כבעלים מוכן לממן פרישת עובדים הביתה.

חיים כץ: הוא מעדיף לשלוח אנשים הביתה מליצור מקומות עבודה.

חיים כץ: אם זה מוגדר תוכנית הבראה אז בואו נגיד שזו תוכנית הבראה.

חיים כץ: אם נעשתה תוכנית רצינית ולא של פיטורי עובדים עם כיסוי, זה מה שאני רוצה לדעת.

חיים כץ: אם התוכנית של עכשיו היא גם רק כדי לשולח אנשים הביתה.

רן כהן: היושב ראש הוציא לי את הערמונים מהאש, זה בדיוק מה שהתכוונתי לומר.

רן כהן: הרי בעצם מה קרה?

רן כהן: תוכנית ההבראה ההיא היתה תוכנית פיטורים, מי שבא עכשיו בעצם גם בא עם תוכנית פיטורים, זה בעצם מה שקורה.

אבי פלדר: זה לא מה שקורה.

רן כהן: אז תגיד למה התוכנית הנוכחית יותר טובה מהקודמת.

אבי פלדר: קודם כל אנחנו לא עשינו עכשיו תוכנית צמצומים ופיטורים.

אבי פלדר: אנחנו עשינו תוכנית שלקחה בחשבון את הבעיות התפעוליות של החברה זה דבר אחד.

אבי פלדר: דבר שני, כל תוכנית המו"פ של החברה, דרך אגב, גם כשהחזרנו את התוכנית האסטרטגית של החברה בחודש האחרון, נעשתה תוכנית מאד מסודרת עם עבודה של ימים ולילות.

אבי פלדר: התוכנית האסטרטגית של החברה שוחזרה בחודשיים האחרונים.

אבי פלדר: אנחנו בנינו תוכנית מו"פ שבתוכנית המו"פ הזאת עברנו על הדברים הקיימים, אתה שאלת את השאלה הנכונה, מה יכול למחזר את הכסף הכי מהר?

אבי פלדר: זה בעצם היה הכלל שקבע איפה שמים את המו"פ שיביא הכי מהר תשואה לכסף והדבר השלישי זה נושא השיווק.

רן כהן: את זה הצגתם בפני האוצר ומשרד הביטחון?

אבי פלדר: את זה הצגנו קודם כל בפני הדירקטוריון ובפני האוצר התקיימו בעניין הזה רק שיחות ראשוניות.

אבי פלדר: והדבר האחרון, עשינו תוכנית שיווק.

אבי פלדר: על בסיס התוכנית האסטרטגית ותוכנית המו"פ אז כמובן שיש תוכנית שיווק.

אבי פלדר: אנחנו מתכננים השנה כניסת הזמנות לחברה של 1.9 מיליארד שקל.

אבי פלדר: עד לרגע זה נכנסו לחברה 1.1 מיליארד שקל השנה.

אבי פלדר: אני אומר שוב, יש לנו לקוחות היום בעולם שמגיע להם באמת כל הכבוד שהם עדיין עובדים עם החברה כשכל היום מתפרסמים בעיתונים כתבות לא מחמיאות ועדיין הם באים אלינו.

אבי פלדר: כל העובדים שנמצאים פה אני מוכרח להגיד, הם אלה שבסוף עושים את העבודה הזאת.

אבי פלדר: והעבודה הזאת קבלנו מחמאות לא מזמן מגוף מרכזי בחו"ל, אני לא יכול להזכיר אותו, שאומר שאנחנו המסייעים לפעילות שלו בצורה הכי משמעותית שיכולה להיות.

אבי פלדר: זה צבא מערבי מאד גדול.

אבי פלדר: ובעניין הזה המילים והמעשים מוכיחים ופחות הדיבורים.

איציק יהודה: אני יושב ראש ארגון עובדי התעשייה הצבאית.

איציק יהודה: היו"ר חיים כץ, אני מברך אותך על תפקידך שקבלת, חבר הכנסת רן כהן וחברים נכבדים.

איציק יהודה: אנחנו שמענו פה מספר נתונים גם מנציגי האוצר וגם ממנכ"ל החברה, ממלא מקום המנכ"ל, מנהל בפועל.

איציק יהודה: רציתי לפרוס בקצרה כמה דברים בסיסיים.

איציק יהודה: קודם כל לגבי תוכניות הבראה, השאלה היא מצוינת.

איציק יהודה: התשובות הן עצובות.

איציק יהודה: אנחנו בתהליך של תוכניות הבראה באופן מתמיד.

איציק יהודה: אני בחברה 36 שנה.

איציק יהודה: אני אומר לכם שמשנת 1990, כשעשינו את הטעות הגדולה ועברנו ליחידת סמך לחברה ממשלתית והחברה לקחה על עצמה את ההון של ה- 20 מיליון דולר, זאת היתה טעות ראשונה.

איציק יהודה: אם רק תחשבו, כבוד היושב ראש, אם רק תיקח 5 שנים את ה- 20 מיליון דולר האלה אז תע"ש לא צריך שקל מאף אחד.

איציק יהודה: במהלך 5 שנים, במקום שהמדינה תשלם לגמלאים שהם היו עובדי מדינה אז התע"ש משלמת להם.

איציק יהודה: זאת שגיאה גם של הועד, חד משמעית.

איציק יהודה: אבל בא אברהם (בייגה) שוחט, ניסה והצליח באותה תקופה, זה מה שקרה.

איציק יהודה: הוא לא האמין שהוא הצליח.

איציק יהודה: זה הדבר הראשון.

איציק יהודה: הדבר השני, מצבת כוח אדם שלנו היתה באותה תקופה 12 אלף עובדים, היום אנחנו 2800 עובדים וכל המיליארדים של השקלים שהאוצר השקיע בתע"ש, הלכו אך ורק להוצאת עובדים, וזה נתון בדוק .

איציק יהודה: זה פשוט.

איציק יהודה: בכל תוכנית הבראה כולל האחרונה שהיתה, הסכם 2002 – 2006, חבר הכנסת רן כהן, התחייבנו למכור 4 מפעלים או לסגור, התחייבנו להוציא 500 עובדים הביתה, לשלוח אותם ממעגל עבודה בכל גיל הביתה, התחייבנו לקצץ בשכר שלנו 11 אחוז, אף אחד לא הזכיר את זה פה, שרוצים עכשיו עוד התייעלות כספית מאתנו.

איציק יהודה: את זה אנחנו עושים חודש בחודשו, עד סוף 2006 .

איציק יהודה: זו לא תוכנית של המשק לעידוד הצמיחה, אנחנו ממשיכים ברצף כל שנה, שמים בחרה מכיסנו 80 מיליון כל שנה, 80 מיליון שקל מכיסנו לחברה.

איציק יהודה: עכשיו בא האוצר / ההנהלה, ואומרים: 'בואו נעשה עוד תוכנית הבראה'.

איציק יהודה: אבל שוב, מה זה תוכנית הבראה?

איציק יהודה: להוציא 220 ממעגל העבודה עובדים ובנוסף לכך להתחייב כבר בלי החלטה לענייני שרים לענייני הפרטה, להתחיל למכור 4 מפעלים, אף אחד לא הזכיר את זה פה.

איציק יהודה: אתה עמדת לקלוט עובדים כבוד היושב ראש?

איציק יהודה: איזה לקלוט עובדים?

איציק יהודה: לפלוט עובדים.

איציק יהודה: שוב תוכנית הבראה להוציא עובדים ממעגל העבודה.

איציק יהודה: המילה הנכונה היא מישהו החליט לקחת את החוליה החלשה של התעשיות הבטחוניות ולהתחיל איתה.

איציק יהודה: כמו שהתחילו בזמנו עם יחידת הסמך , עכשיו התחילו עם זה.

איציק יהודה: רוצים לפורר, לפרק את החברה, זה נקרא פירוק החברה.

איציק יהודה: יש פה שתי אפשרויות, הבראה אמיתי אחת ולתמיד.

איציק יהודה: קל מאד לעשות את זה, אף אחד לא רוצה לשמוע אותנו, יש לנו תוכנית מסודרת.

איציק יהודה: אף אחד לא רוצה לשמוע אותנו.

איציק יהודה: הדבר הראשון שמדינת ישראל תתעשת ותיקח על עצמה 20 מיליון שקל, יש לך 100 מיליון שקל בחברה עכשיו.

איציק יהודה: עוד 100 מיליון שקל ההנהלה והעובדים יתייעלו ביחד אז יש לך כבר 200 מיליון שקל, מי צריך את ה- 200 מיליון שקל הלוואת מהם?

איציק יהודה: הם אומרים סיוע, זה הלוואות שהפעם נותנים להנהלת התע"ש.

איציק יהודה: הנהלת התע"ש צריכה להחזיר את זה מהתגמולים של הטנק התורכי וכו'.

איציק יהודה: זה הלוואות.

איציק יהודה: זה נקרא להחזיק אותם עוד פעם ככה.

איציק יהודה: כבוד היושב ראש.

איציק יהודה: ומה העתיד?

איציק יהודה: אני אגיד לך מה העתיד.

איציק יהודה: אם עכשיו ההנהלה היתה חותמת על הדבר הזה ובעוד חודשיים שלושה חצי שנה, עוד 3 מפעלים וככה תע"ש מתפרקת וזאת התעשייה הצבאית ש- 72 שנה התעשייה הצבאית הותיקה ביותר בארץ.

איציק יהודה: כבוד היושב ראש, יותר מהתעשייה האווירית.

איציק יהודה: 72 שנה תרמנו והכנסנו למדינה מייצוא בטחוני רק בעשור האחרון, למעלה מ- 3 מיליארד דולר לייצוא בטחוני.

איציק יהודה: זאת תעשייה צבאית שיש מוצרים שאי אפשר לקנות מהאמריקאים, זאת תעשייה צבאית שמבקשים לעשות מיגון לגגות לעוקף עזה אז לא מחפשים כמה זה יעלה אלא מפתחים ומוציאים ויש פטנט רשום מיידי.

איציק יהודה: זאת התעשייה הצבאית שהשקיעה כל הזמן מדמה, מדמה תרתי משמע.

איציק יהודה: שני עובדים נפטרו לנו השבוע, מבעיות לב.

איציק יהודה: ולגבי עובדים, אנחנו נמצאים 4 חודשים במאבק, מה זה במאבק, אנחנו מחזיקים את העובדים בצורה כזאת כי להכנסות החודש הזה, החודש הגרוע שעשינו עיצומים 106 מיליון שקל העובדים הכניסו לתע"ש.

איציק יהודה: 106 מיליון שקל החודש הזה עם כל העיצומים שהיו לנו.

איציק יהודה: וכל חודש אחר.

איציק יהודה: זה ממכירות של 106 מיליון שקל עם העיצומים האלה.

איציק יהודה: וכל חודש מה עושים לנו במשך 4 חודשים?

איציק יהודה: גמלאים לא מקבלים כסף מ- 1 לחודש ועד היום.

איציק יהודה: ושוב, כשאומרים גמלאים זה לא 9000 שקל גמלה, זה אנשים עם 2500 שקל גמלה וציבור העובדים ממשיך לא לקבל את זה.

איציק יהודה: שכחנו פתאום מניכויי עובדים.

איציק יהודה: לא מקבלים כבר 3 חודשים.

איציק יהודה: אתה יודע מה זה?

איציק יהודה: זה לקחת מהנטו של העובד ובמקום להעביר את זה לעובד לוקחים ושמים במקום אחר.

איציק יהודה: חשוב אבל לוקחים מהנטו של העובד ולא מעבירים לו.

איציק יהודה: 3 חודשים כבר.

איציק יהודה: ואנחנו ממשיכים וממשיכים כאשר ממשלת ישראל יש לה מטרה, יש לה מטרה, משרד האוצר יש לו מטרה והמטרה היא לחסל את התע"ש.

איציק יהודה: רק מתחילים לקרוא לזה הבראה ועוד הבראה.

איציק יהודה: היום עוד שני מפעלים, מחר עוד 3 מפעלים.

רן כהן: אנשים רוצים לעבוד, רוצים להתפרנס וזה גם חשוב לכלכלה הישראלית.

איציק יהודה: התעשייה הצבאית לא יכולה להתפרק כפי שיש תוכנית כרגע שמתגבשת על ידי בכר ועמוס ירון.

איציק יהודה: לעמוס יש את התוכנית הזאת כבר שנה וחצי במגירה.

איציק יהודה: אני יכול להראות לך מלפני שנה וחצי.

איציק יהודה: הוא שלף את זה ותוך שבוע ימים ועדת ההיגוי תקבל החלטה ובשבוע הבא תראה את זה בועדת השרים לענייני הפרטה.

איציק יהודה: זה מה שהולך לקרות, בדקתי את מה שאני אומר.

איציק יהודה: כל ועדת ההיגוי הגדולה והמכובדת שהקומה שאני לא מזלזל בה, יש שר אוצר חדש, תלינו בו תקוות ואני מקווה שיש לו רווח אחר, אבל לגרום לזה ש- 6,000 משפחות מתפרנסות מהתע"ש, זה המספר המדויק, קבלני משנה בנוסף ל- 2800 עובדים.

איציק יהודה: עשרת אלפים משפחות, המיסים וכל מה שהיושב ראש אמר זה נכון מאד אבל קח את האנשים האלה, תוציא אותם בגילם החוצה, דמי אבטלה האנשים האלה הממשלה משלמת עליהם כסף בנוסף אז מה לעשות?

איציק יהודה: יש לנו את ההצעות אבל אף אחד לא רוצה לשבת אתנו, כל פעם מחליטים ככה וככה.

איציק יהודה: יש לנו מפעלים עם טכנולוגיה מאד מפותחת.

איציק יהודה: אנחנו לא אותו תעשייה שהיינו נקראים פעם.

איציק יהודה: יש לנו יחידות מאד טובות אבל המדינה שומעת את המילה למזג היא מקבלת חררה.

איציק יהודה: מה קרה?

איציק יהודה: רוצים להפריט, להרוס את התעשיות הבטחוניות, לתת את הכל שיהיה בידי בעלי ההון במדינה הזאת?

איציק יהודה: וזה מה שקורה.

איציק יהודה: אני אתן לכם דוגמה למכירת מפעלים שהיתה.

איציק יהודה: מפעל מגן נמכר, באיזה מחיר הוא נמכר?

איציק יהודה: מפעל הנשק הקל, עם זכויות העובדים 2.6 מיליון דולר כאשר יש לו הזמנות 3 מיליון דולר כל שנה.

איציק יהודה: הוא איש עסקים מצוין.

איציק יהודה: אבל זאת תעשייה צבאית.

איציק יהודה: אז איפה המדינה הזאת?

איציק יהודה: איפה?

איציק יהודה: 2800 עובדים, פרישה טבעית פורשים 200 עד 300 בקרוב, מדינת ישראל הגדולה רוצה להישאר בזמן חירום כאשר יש שיקולים גלובליים לאמריקאיים בכל מצב חירום שיהיה פה, ניתנת לסחיטה בידי הגורמים האלה?

איציק יהודה: זה מה שמדינת ישראל רוצה?

איציק יהודה: מדינת ישראל צריכה לקחת כמות מסוימת של עובדים, לשעת חירות ולהשאיר אותם, לא מה שיש באווירית אלא מה שיש בתע"ש.

איציק יהודה: או למזג, אין לנו בעיה.

איציק יהודה: זרקתי את זה על השולחן פה, כבוד היושב ראש, יש לנו תוכניות מסודרות אבל הם מקבלים רק הם שומעים כזה מושג מיזוג אז הם נבהלים.

איציק יהודה: למה?

איציק יהודה: הם רוצים למכור את זה לפרטי ועכשיו אני מגע לקרקעות.

איציק יהודה: אז הקרקעות מזוהמות.

איציק יהודה: משרד האוצר יודע לעשות חשבון מצוין אבל העיניים מופנות ל- 8 מיליארד דולר של קרקעות תעשייה צבאית.

איציק יהודה: 6 מיליארד דולר רק ברמת השרון.

איציק יהודה: נכון שזה עתידי, נכון שצריך כסף לנקות את הקרקע אבל מי שקונה את הקרקע הזאת לא מסתובב בתעשייה הצבאית כדי לראות את הטנק, הוא לא מסתובב, הוא מסתובב בשביל לראות את השטח כל הזמן.

איציק יהודה: אז מדינת ישראל הון תועפות יכולה לעשות מזה.

איציק יהודה: הון תועפות.

איציק יהודה: אגב, מכרו כבר שטח אחד ב- 90 מיליון דולר.

איציק יהודה: כבוד היושב ראש, יש עוד אפשרות שאף אחד לא רוצה לשמוע אותה.

איציק יהודה: תעשייה צבאית לא צריכה סיוע מהאוצר, שיתנו אפשרות לשעבד את הקרקעות לבנק ויש בנקים שמוכנים, אנחנו יכולים לקבל סכום כסף ולחיות לבד בלי הלוואת עם ההזמנות שיש לנו.

איציק יהודה: ואם יהיו הזמנות עכשיו אז יהיו עתידיות.

איציק יהודה: אם אנחנו ממשיכים ככה עוד חודש, אני לא מגזים ואני לא מנכ"ל החברה, עוד חודש אנחנו מתחילים לעשות נזקים בלתי הפיכים לתעשייה הצבאית.

איציק יהודה: לא יהיה לנו שנה הבאה, מכירות לשנה הבאה.

איציק יהודה: הנזקים האלה הם בלתי הפיכים.

איציק יהודה: כי עם כל השמחה והסימפטיה שיש, כמו שאמר המנכ"ל, לספקים, זה הגיע להם עד לפה בדיוק כמו שלעובדים.

איציק יהודה: אי אפשר למשוך 8 או 9 חודשים ספק אוכל.

איציק יהודה: מישהו פה יודע מחברי השולחן הזה, אנחנו לא אוכלים כבר חודשיים.

איציק יהודה: לא אוכלים כי אין חדר אוכל.

איציק יהודה: אין עדו הרבה דברים אבל קטן עלינו, מה שנקרא.

חיים כץ: יש לקוחות שאתם לא עומדים איתם בלוח זמנים?

איציק יהודה: בודאי.

אבי פלדר: העובדים החליטו על עיצומים, אני הסברתי בעניין הזה שאסור היה להגיע לשם.

אבי פלדר: ומה שקרה זה שפגענו בלוקחות שלנו שהם בסוף אלה שגם נתנו לנו את הזכות לחיות ואני חושב שזה דבר שלא ייעשה.

אבי פלדר: בואו נשים את זה פה על השולחן בחדר בצורה הכי ברורה.

חיים כץ: יש לי שאלה.

חיים כץ: אמרת בעקבות עיצומי עובדים אנחנו לא מספקים ללקוחות והלקוח הוא הדבר הכי חשוב לחברה.

חיים כץ: הוא תמיד צודק, הוא צריך לקבל תמיד בזמן את המוצר, גם בזמן וגם באיכויות.

חיים כץ: עכשיו, יש שני גורמים בקטע הזה.

חיים כץ: גורם אחד זה הבעלים.

חיים כץ: הגורם השני זה העובדים.

חיים כץ: גם אני בא ממפעל, ואני לא זוכר מתי באתי ואמרתי איפה אני משבית היום ולמה אני לא עובד היום.

חיים כץ: אני בטוח שהעובדים באים עם הרבה נשמה, עם הרבה הקרבה ורוצים לתת טיפה יותר, אז העובדים לא אשמים.

חיים כץ: אין אחריות, לא יודעים לנהל זה סיסמא יפה אבל גם לא יודעים למכור.

חיים כץ: קראתי היום בעיתון שהתעשייה האווירית הפסידה 170 מיליון, אני הייתי שם.

חיים כץ: המדינה אנסה באותה סיטואציה של תע"ש אנסה לתת את זה ב- 30 מיליון דולר אז בא ארגון העובדים ואמר, יש לנו קופות גמל עצומות, אנחנו יכולים לקנות את זה.

חיים כץ: אמרו, אתם פסולים.

חיים כץ: אני הייתי שם.

חיים כץ: אתם פסולים.

חיים כץ: אנסו אותנו לתת את זה מתנה אם לא, לא נקבל כסף למשכורות.

חיים כץ: אני הייתי שם, אנחנו היינו פסולים.

חיים כץ: אז אליך כמנכ"ל, העובדים לא עושים עיצומים מי שעושה עיצומים זה אולי הממשלה, הבעלים, הילד לא ילך לגן בגלל שהוא לא רוצה, הילד לא נוסע לטיול בגלל שהוא לא רוצה, הילד לא נוסע בגלל שאבא שלו לא שילם את הכסף.

חיים כץ: ובקטע הזה הקטע של הגמלאים זה בכלל צועק לשמים.

חיים כץ: אני חושב שזו היתה שגיאה שלקחו משכנתא על העובדים בהסכם אבל היא נעשתה.

חיים כץ: יש לנו פה נורמות שהשתרשו במדינה הזאת לצערי בשנים האחרונות, של אי תשלום משכורות שהתרגלנו לזה.

חיים כץ: התרגלנו שברשויות המקומיות לא משלמים משכורות 15 חודש או 12 חודש.

חיים כץ: במועצות הדתיות לא משלמים משכורות 15, 17, התרגלנו.

חיים כץ: מה זאת נורמה שבן אדם בא לעבודה ולא מקבל משכורת שהבעלים או הממשלה, איך אמר יו"ר ועד העובדים, יהודה, עשינו שגיאה פטאלית, הסכמנו לעבור מיחידת סמך לחברה ממשלתית.

חיים כץ: זו הנקודה, בדיוק.

חיים כץ: אם היינו יחידת סמך אז היינו סמוכים על שולחן, לא היתה לנו בעיה.

חיים כץ: אולי עברנו בזול, ראה איך עברו רפא"ל.

חיים כץ: עלות של 4.7 מיליארד, הסכם פתיחה – סגירה, כולם בפנסיה, חצי מחיר במחיר שעה.

חיים כץ: האוצר או אתם מסבסדים אותם שיבחרו בכם.

חיים כץ: ואני חושב, נשמע אותך באוצר עדו פעם, אני לא תולה בך כלום.

חיים כץ: אני אתן לנציג הגמלאים לדבר.

גדעון בן ישראל: אני יושב ראש ארגון גמלאי תע"ש.

גדעון בן ישראל: סגני כספית והנציג הקבוע שלנו בועדות, חבר הכנסת לשעבר יעקב גיל.

גדעון בן ישראל: אני רוצה להביא הנה את זעקתם של הגמלאים וזה לא קשור עם כל הסכסוך הזה.

גדעון בן ישראל: יש פה שערורייה שאני לא מכיר רבות כמוה בישראל.

גדעון בן ישראל: מה אשמים אנשים שהקריבו את מיטב שנותיהם לתע"ש בגלל איוולת שנעשתה בשעתו שההנהלה לקחה עליה שהיא תשלם את הפנסיה במקום להעביר את הכספים למבטחים ולהבטיח שלפנסיונרים, כמו לכל האחרים , תהיה פנסיה.

גדעון בן ישראל: בכל חודש אם יש קושי מסוים להנהלה מיד את מי מכים?

גדעון בן ישראל: את הגימלאים והעובדים.

גדעון בן ישראל: העובדים, ליבי עליהם אבל הם עוד מסוגלים איכשהו להתקיים במשברים האלה, עם כל הקושי.

גדעון בן ישראל: אני רוצה להבהיר כאן מה ההבדל בין גמלאי לעובד מבחינת יכולת הקיום, אני לא מדבר על הזכויות.

גדעון בן ישראל: גמלאי לא מסוגל להתקיים יום אחד, אין לו מקורות אחרים ואין לו אשראי ואין לו דברים אחרים, זה מה שיש לו, יש לו רק את הגמלה וזו כוונתי.

גדעון בן ישראל: ופה אני מלא חרדה מפני שאם ישחקו כי הרי המטרה הסופית היא הפרטה, אנחנו מכירים מה קורה במדינה הזו, בסוף ימכרו את זה בפרוטות לעוד איזה שהם עופרים או מישהו ומה אז יהיה עם הגמלאים האלה?

גדעון בן ישראל: המדינה היא הבעלים ולכן אני חושב שצריכה להיות פה החלטה , לגבי כלל העובדים זה דבר אחד, אבל נפרדת לגבי הגמלאים, צריך להוציא אותם מתוך כל משחקי הכוח האלה.

גדעון בן ישראל: צריך קודם כל להבטיח להם את הפנסיה וזה אומר שהמדינה חייבת לשלם למבטחים ולא לאף אחד, את הסכום הדרוש כדי להבטיח שלעובדים האלה תהיה פנסיה וזה לא קשור עם כל נושא אחר.

חיים כץ: עד מתי החוב לגמלאים?

גדעון בן ישראל: עד 2015, הולך ויורד.

חיים כץ: הקטע של השנתיים, 65 – 67, מסודר בהסכם הפרישה האחרון שהיה.

חיים כץ: אבל זה על חשבון תע"ש או על חשבון המדינה.

חיים כץ: כי כל אלה של הארכת גיל בין 65 ל- 67 המדינה לקחה את זה על עצמה.

חיים כץ: שלא ישחילו גם את זה לחשבון.

גדעון בן ישראל: לכן בקשתי, יושב ראש הועדה, ואנחנו מברכים אותם ויודעים שיש לך את כל הרקע והיסוד, של הידע והרגישות לנושאי העובדים והגמלאים, אנחנו בעניין זה תובעים שהועדה תחליט החלטה נפרדת לגבי הגמלאים.

גדעון בן ישראל: היא תאמר שחייבים מיד לפנות אל השרים, מיד, לדאוג למימון למבטחים כדי להוציא אחת ולמיד את הגמלאים מהעניין.

גדעון בן ישראל: מה יקרה בעוד חודש?

גדעון בן ישראל: חודשיים?

גדעון בן ישראל: שלושה?

גדעון בן ישראל: בסוף הם יישארו כמו הגמלאים של ביקור חולים.

גדעון בן ישראל: שם זה עוד איכשהו קצת בסוף הסתדר בגלל שהיו כל מיני קשרים לועדת הכספים בנושא הזה.

גדעון בן ישראל: מי יהיה כאן?

גדעון בן ישראל: ואני לא מבין איך זה נסחב עד היום בצורה כזו.

גדעון בן ישראל: מדוע הגמלאים נסחבים לתוך המשחק הזה?

גדעון בן ישראל: איפה כאן החברה?

גדעון בן ישראל: איפה כאן אלו שמדברים עליהם?

גדעון בן ישראל: אני שומע את האוצר, מילה לא הזכיר את הגמלאים, מילה לא.

גדעון בן ישראל: שני הדוברים שדיברו כאן, מילה לא.

גדעון בן ישראל: אני תובע מאנשי האוצר קצת ידע.

רן כהן: גדעון, אל תבקש חמלה, תעשה לי טובה.

רן כהן: אתה מבקש צדק.

גדעון בן ישראל: לא, אני מדבר על אנשי האוצר, התייחסתי לדיבורים של ראש הממשלה.

גדעון בן ישראל: אני אומר, אנחנו תובעים והועדה צריכה להחליט.

גדעון בן ישראל: אנחנו מבקשים, מציעים, אני אומר שתהיה החלטה נפרדת התובעת מיד מהממשלה, מהבעלים להפריד את נושא הגמלאים מכל הויכוח הזה, ומיד לתת למבטחים את האמצעים הדרושים כדי לוודא שהגמלאים יקבלו את הפנסיה שלהם מדי חודש בחודשו ללא קשר עם כל יתר הבעיות של תע"ש.

גדעון בן ישראל: וכמובן שאנחנו סולידאריים עם העובדים, אנחנו מאחלים הצלחה לעובדים אבל פה חייבת להיות הפרדה, אין ברירה אחרת.

דרור רצון: אחרי שגדעון דיבר, אני כבר אקצר את זה ואומר רק כמה משפטים.

דרור רצון: אני חושב שאנחנו מרגישים שאנחנו הפכנו להיות בני ערובה של כל המערכת בכלל.

דרור רצון: ואני רוצה לתת משהו מאתמול , בשעה עשר וחצי בלילה התקשרה אלי אלמנה ואני אולי החזיקה אותי בטלפון כמעט 50 דקות והיא אומרת לי ככה, שמע דרורי, הפסקיו לי את האשראי והחזירו לי צ'קים ואני לא מקבלת כסף, אין לי מה להתקיים והיא דבירה אתי על התאבדות.

דרור רצון: יש לי את השם שלה וכל הדברים האלה ואני רוצה שתדעו שהיא לא היחידה, מדובר בעשרות עשרות של אנשים שחיים על פת לחם, ממש על פת לחם.

דרור רצון: אני חושב שהפתרון היחידי ואנחנו מדברים על זה כבר 4 שנים, הפתרון היחידי מה שהציע גדעון זה שמבטחים ייקח לעצמו, לא לתת להנהלה כסף אלא להעביר את זה ישירות למבטחים שמבטחים תשלם לגמלאים את הגמלה שלהם, אין אפשרות אחרת.

דרור רצון: מה שקורה היום העובדים, אני מאחל להם להצליח, אני עובד 43 שנה ואני מרגיש מצוין, אני עוקב אחרי זה ואני מוכן לסייע והכל אבל אני אומר לכם, הגמלאים במצב קטסטרופה וצריכים לקחת דקה אחת לפני השעה שתיים עשרה שצריכים לעזוב ושלא יקרה אסון.

דרור רצון: אחר כך יגידו, לא ידענו, לא אמרנו.

צחי טבקמן: מנכ"ל האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות.

צחי טבקמן: אני לא רוצה להיכנס להיסטוריה ולטעויות היסטוריות אחרות, נשאיר את זה להיסטוריונים.

צחי טבקמן: אבל אנחנו היום במצב מאד בעייתי.

צחי טבקמן: משום מה הציגו את המתווה הזה של הפרטה שמציע האוצר עמום פה בוועדה ואני הייתי מבקש, לאחר שאסיים לדבר מנציגי האוצר קצת יותר להרחיב.

צחי טבקמן: כי מה קורה?

צחי טבקמן: הם מבקשים, מעבר ל- 50 מיליון שקל נוספים בקיצוץ אחד שמהעובדים הנותרים ובנוסף ל- 50 מיליון עוד 250 איש שילכו הביתה.

צחי טבקמן: מעבר לזה מבקשים למכור או לסגור 4 מפעלים, 1 לסגור ו- 3 למכור.

צחי טבקמן: נניח ונסכים לבצע את המכירה הזאת היינו במצב כזה, רוב העובדים בתע"ש היו נשארים עובדי תע"ש, שלשות המפעלים הרווחיים היו יוצאים מתע"ש ו- 1200 גמלאים היו נשארים על 200 עובדים בערך שבמפעלים הפחות רווחיים היום, זה כלכלית נשמע נורא.

צחי טבקמן: לא חישבתי את הפיטורים אבל אם הם פוטרו אז חלקי 1500 עובדים שנותרים בתע"ש, במפעלים הפחות רווחיים שלה, עליהם 1200 גמלאים שמשלמים להם כל חודש והמפעלים הרווחיים של תע"ש היום כבר לא בתע"ש.

צחי טבקמן: זה כלכלה שאני לא מצליח להבין, מצטער.

צחי טבקמן: זה המצב ואני לא מצליח להבין את זה.

צחי טבקמן: איך אפשר לבוא ולהציע תוכנית הבראה על מסה קריטית של העובדים בתע"ש במפעלים הפחות רווחיים שלה כולל הגמלאים ולהצליח, הרי זה בלתי אפשרי ולא מסתדר.

צחי טבקמן: חוץ מזה, הם לא נכנסו לפרטים, הם לא אמרו פה שזו הכוונה וזו המטרה.

צחי טבקמן: הם גם משום מה לא הציגו שביום שני הקרוב אמורה להתקיים ועדת שרים להפרטה ומה הולך להיות נדון שם.

צחי טבקמן: אני לא רוצה להיכנס לפרטים של איך הם רוצים שאנשים יפרשו שזה גם עוד ההישג היחיד שהיה לארגון ולהסתדרות העובדים בהסכם של 2002 , וזה שעובד ובעקבות הרפורמה העובד לא יהיה מוקפא אלא יתנו את זכויותיו במבטחים כשירצה.

צחי טבקמן: אז עכשיו זה לא מקובל עלי, הם רוצים שאדוני היושב ראש יבין מיד, הם רוצים שמי שיפרוש עכשיו יהיה עמית מוקפא.

חיים כץ: מה שהיה שאדם שפרש לפנסיה קיבל פנסיה כאילו עבד עד גיל הפרישה, עד גיל 65 .

חיים כץ: היום באים לאוצר ואומרים, אתה תצא לפנסיה בזכויות שצברת עד היום, עבדת 20 שנה אז מגיע לך 40 אחוז, אני לא נכנס לתוכנית זה לא זה.

חיים כץ: בוא אגיד לך יותר, בא המפעל ואומר, אני אמכור את האדמות וארוויח ואז אוכל לשלם אז בא האוצר ואומר, אם אתה היום מפריש 13 אחוז בגין העובד, נגיד שהעובד יפריש את חלקו, 6 אחוז היום מקובל, העובד יפריש מעל 6 אחוז לחודש והמעסיק יפריש בגינו 13 אחוז בא האוצר ואומר, זה כבר לא 13 אחוז אלא אתה תשלם בשבילו 26 אחוז.

צחי טבקמן: צריך לקרוא לילד בשמו.

צחי טבקמן: זו ירידה של 30 אחוז בשכר הפנסיה בגיל 63 .

צחי טבקמן: לא רציתי להיכנס לזה אבל אמרתי את זה כדי שיהיה ברור.

צחי טבקמן: זה קצת מגוחך, לטענתם עלות השכר בתע"ש הממוצעת, ואני מדגיש לא ברוטו אלא עלות, זה 17 אלף שקל, הם פרסמו את זה בעיתון, לא אמרתי שזה נכון או לא נכון.

צחי טבקמן: אם תעשו חשבון של 50 מיליון שקל חלקי 2800 , תגיעו למשכורת, אתם מבקשים שכל עובד יוותר על משכורת כל שנה כל החיים.

צחי טבקמן: זה כדי שאחר כך ימכרו את המפעלים הרווחיים שלו ויהיה עם אקדח על הרקה, בערך כ- 1500 עובדים במפעלים שמפסידים.

צחי טבקמן: זה מתווה רע ואמרנו את זה.

צחי טבקמן: בתקשורת יוצא כל הזמן כאילו אנחנו מתנגדים למשא ומתן או כל מיני דברים כאלה.

צחי טבקמן: אז קודם כל התנהל משא ומתן עם ההנהלה כיוון שהאוצר לא היה מוכן לשבת אתם בכלל.

צחי טבקמן: ההנהלה הציגה את המתווה הזה, פחות או יותר כמו שאני מציג עכשיו והתשובה שלנו היתה פשוטה מאד, למתווה הזה לא.

צחי טבקמן: לא שהם לא מוכנים לנהל משא ומתן.

צחי טבקמן: לא זה גם תשובה למשא ומתן.

צחי טבקמן: לא מוכנים שימכרו פה מפעלים וזה גם מצב מגוחך, למי דואגים?

צחי טבקמן: לאותו בעל בית פרטי שיקנה את זה.

צחי טבקמן: הרי מה הוא יקנה את זה, זה יהיה עם ההסכמים הקיימים אז מה אתם מורידים לו שכר?

צחי טבקמן: אם רוצה למכור אז למה להוריד שכר כי אתה דואג לבעל בית פרטי, שיעלה לו יותר זול?

צחי טבקמן: אז יש גבול.

צחי טבקמן: למתווה הזה אנחנו לא מוכנים להיכנס, אנחנו כן מוכנים לנהל משא ומתן על פתרון כולל לבעיה של תע"ש.

צחי טבקמן: אמרנו את זה בצורה מאד מפורשת, גם בכתב, זה לא אמירה רק כאן.

צחי טבקמן: אני מודיע את זה רשמית, ההסתדרות והעובדים מוכנים לנהל משא ומתן לפתרון כולל לתע"ש לא במתווה הזה שהם מציעים, בלי "הבראה" כי זה לא הבראה אלא התאבדות אבל כן למצוא פתרון כולל.

צחי טבקמן: אנחנו יודעים גם לעשות את זה.

חיים כץ: תאמין לי שאני מקבל את מה שאתה אומר כי הייתי שם.

חיים כץ: אבל צריך להוציא את ההנהלה מהמשחק ואת ההסתדרות מהמשחק ולתת לפקידים, לועדים לעמוד מול האוצר ואז מיישמים את ההסכמים וההסתדרות שרוצה את טובת העובדים ודאי תחתום על ההסכם שהעובדים מסכימים לו.

חיים כץ: היא לא צריכה להיות שם למה היא לא מכירה את הבעיות.

חיים כץ: עשינו את זה בעבר וההסתדרות חתמה על ההסכם ויישמנו אותו, שני הבפרים בדרך שזה גם ההנהלה וגם האוצר צריך להיות ישיר בין העובדים לאוצר ואז גם מגיעים להשקעות ואומרים, בסדר, אנחנו מוכנים לשלם.

חיים כץ: למה יש עוד שני בפרים שבדרך שהם מיותרים.

חיים כץ: כך אני רואה את המשא ומתן כמי שהיה כבר בזה לצערי.

מיכאל חדד: אני יושב ראש ועד תע"ש גבעוון.

מיכאל חדד: אני שמעתי את גברת נגה שהאוצר עמד בהתחייבויות שלו והעובדים עמדו בהתחייבויות שלהם.

מיכאל חדד: אז השאלה שלי פה ואני שואל את אנשי האוצר, מי לא עמד בהתחייבויות?

מיכאל חדד: ההנהלה?

מיכאל חדד: את ההנהלה מי שממנה אותם זה אנשי האוצר ומשרד הביטחון הוא הבעלים.

מיכאל חדד: מחובת הוועדים לספוג את כל הכישלונות שלהם ואם יש הפסדים, עכשיו יש הנהלה חדשה שמינו אותה והם באים בדרישה לאוצר ומבקשים כסף אז מן הדין שהאוצר ומשרד הביטחון יספגו את ההוצאות האלו.

מיכאל חדד: לא ייתכן שיגידו להכניס את היד שוב לכיס לנציגות העובדים.

מיכאל חדד: ציבור העובדים בתע"ש ואני הבאתי פה לועדה הקודמת, לפני חודשיים, תלושי משכורת של עובדים.

מיכאל חדד: עובדים עם 35 שנות וותק מרוויחים 5400 – 5600 שקל ואני אומר, מאיפה אתם רוצים להוריד לאנשים האלו שכר עכשיו?

מיכאל חדד: כשכל חודש בחודשו בתלוש בצד מופיע הורדה של 11 אחוז בשכר?

מיכאל חדד: ואבי יודע את זה.

מיכאל חדד: אבי בא לרמלה והוא אומר, לאדם הזה להוריד כסף ואני אומר לו, סליחה אבי, לא האדם הזה יש הרבה אנשים כדוגמת האדם הזה בגבעון.

מיכאל חדד: אז לאן הגענו?

מיכאל חדד: והדוגמאות האלה ברורות מאד.

מיכאל חדד: זה כמו שהציעו באוצר, ממוצע העובדים שהשכר שלהם זה 17 אלף שקל יש את הקבוצה של הבכירים שהם משפיעים חזק מאד על השכר של העובדים ופתאום השכר של העובדים מתרומם.

מיכאל חדד: בפועל לא רואים את זה.

מיכאל חדד: נכון להיום, האוצר עוצר את כל הזרמות הכספים לתע"ש ומה שנותן עכשיו זה רק הלוואות.

מיכאל חדד: במפעל אצלי זה מפעל שעובד ומרוויח ומייצר ויש פה את הנציגה של משרד הביטחון, והם לוחצים עלינו לייצר.

מיכאל חדד: איך הם רוצים שאנשים ייצרו כשאין להם אוכל?

מיכאל חדד: עכשיו גם את ההסעות רוצים לעצור.

מיכאל חדד: אז רק שניה אחת, אולי גם לשים את הראש על השולחן ותשימו את הקפה, זה רק מה שנשאר.

מיכאל חדד: לאן הגענו?

יאיר אהרון: אני מתע"ש חיפה.

יאיר אהרון: היה מפעל תעופה אצלנו שמכרנו אותו לסייקו, מפעל המתכת בחיפה שהוא גם מפעל רווחי.

יאיר אהרון: מפעל התעופה מכרו אותו לא משנה בכמה, זה גם בושה וחרפה אבל פה אתן לך קמצוץ הכי קטן.

יאיר אהרון: יש לנו 7 אנשים שרשומים בהסכם לפנסיה שהאוצר חתום עליו, ישבתי איתו ביחד במלון השרון, כולם חתומים, 7 אנשים שעשו להם מסיבה, ביום של המסיבה מרימים לי טלפון מההנהלה ואומרים לי, אל תוציא אותם, הם לא מתוקצבים.

יאיר אהרון: מה זה לא מתוקצבים?

יאיר אהרון: 7 אנשים שהביאו את הילדים שלהם מחוץ לארץ למסיבה שעשו להם לפרישה, מכרתי להם את המפעל, אני מכרתי אותו והיום הם לא יודעים מה לעשות, הם תלויים באוויר.

יאיר אהרון: איך אני עכשיו יכול למכור ולהגיע להסכם לעובדים שלי?

יאיר אהרון: אם הסכם חתום לא מכובד.

יאיר אהרון: יש טעות אז מתקנים.

יאיר אהרון: אם אין אמון בין הצדדים ופה כבר אין אמון, לא בין ההנהלה ולא בין האוצר.

יאיר אהרון: כולם משקרים אותנו, אנחנו משלמים את המחיר , אנחנו נשלם את המחיר אבל אף אחד לא רוצה לשמוע אותנו אף פעם.

יאיר אהרון: אין אמון, האמון נגמר, האנשים לא אכפת להם מאף אחד, יקרה אסון בתע"ש.

יאיר אהרון: אני מתבייש איך מתנהלת מדינה, איך מתנהל משרד הביטחון ואיך מתנהל משרד האוצר.

יאיר אהרון: אני מתבייש.

יאיר אהרון: זה עובדים שכולם קשיי יום.

יאיר אהרון: פה אין אף אחד עם שכר גבוה ואם באמת יפטרו 100 בכירים אז לא צריך להוציא 500 עובדים.

יאיר אהרון: הפירמידה אצלם הפוכה, ההנהלה מול העובדים.

חיים כץ: הבכירים גם עובדים של התע"ש.

יאיר אהרון: בסדר.

יאיר אהרון: שיהיו בכירים של תע"ש.

יאיר אהרון: אבל אנחנו יודעים איפה להתייעל בבכירים.

יאיר אהרון: יש בכירים שניפחו שם מערכות.

יאיר אהרון: שהביאו משפחה וחברים שלהם.

יאיר אהרון: ששם יעשו את ההורדות שלהם, לא יוציאו עובדים שמביאים לו את הפרנסה, שמביאים לו את הכסף.

יאיר אהרון: מי שמביא את הכסף זה העובדים הפשוטים ולא כאלה "שמגרדים את הביצים", יש כאלה אז להוציא אותם.

יאיר אהרון: הם לא ירצו לעשות את העבודה הזאת כי היושב ראש של הדירקטוריון הביא לשם חבילות של אנשים.

יאיר אהרון: משפחות, פתחו חברה ועוד חברה כדי לייצא עבודה להודו.

יאיר אהרון: ועכשיו החברה של הבן שלו, של הגיס שלו מרוויחה את הכסף.

יאיר אהרון: ככה זה עובד בתע"ש.

יאיר אהרון: הכל יוצא החוצה לאמריקה, להודו, לאיפה שאתה רוצה.

יאיר אהרון: שחיתות, 3 שנים של שחיתות ושל דיקטטורה.

יאיר אהרון: עכשיו הביאו את ההנהלה הזאת החדשה שהיא קצת בברוך, היא לא יודעת מה לעשות והאוצר אומר שהוא בסדר, הם לא בסדר והם חדשים.

יאיר אהרון: מה יהיה?

יאיר אהרון: איפה התוצאה?

יאיר אהרון: מי יפתור את הבעיה?

אבי פלדר: לא נמצא פה היו"ר הקודם והוא לא יכול להגיב אבל אני מוכרח להגיד דבר אחד.

אבי פלדר: מה שאנחנו עשינו היו"ר החדש, עובדיה אלי ואני, בשבוע הראשון הוצאנו את כל יועצי ההנהלה החוצה, אין אף יועץ הנהלה היום.

אבי פלדר: יאיר, יש אנשים שאם תוציא אותם אז גם אתה לא תוכל לעבוד.

אבי פלדר: יאיר, אתה יודע את זה יפה מאד.

אבי פלדר: אנחנו התחלנו את הקיצוצים בחודשיים האחרונים.

אבי פלדר: מה שאני רוצה לומר זה, שאנחנו הורדנו את כל יועצי ההנהלה, חלק מחברי ההנהלה 3 במספר כבר לא נמצאים בחודש האחרון בתפקיד, התחלנו בקיצוצים ולא בעובדים, לא באנו לעובדים ואמרנו להם שצריך להוציא משם את האנשים.

אבי פלדר: גם בהסכם שכר שאמרנו שצריך לעשות איזה שהם עדכונים עכשיו, צודק חדד שאמר שם שאני אמרתי שיש עובדים שלא נפגע בהם.

אבי פלדר: כי כשאתה הולך לעובדים ואתה לא לוקח את העובד שנמצא באמת ליד המכונה ומרוויח את הכי נמוך אז אתה פוגע בו.

אבי פלדר: יש פגיעה פרוגרסיבית, אנחנו יודעים לעשות את זה ולא הכוונה היתה לפגוע באותו עובד והם יודעים יפה מאד על מה אני מדבר בעניין הזה.

אבי פלדר: אז לכן כשאנחנו אמרנו, בואו נשב על יד שולחן המשא ומתן, אמרנו נשב ביחד ונפתור את הבעיה ולא בואו נשב ונתחיל לעשות יחד עשן מכל הסיפור הזה.

אבי פלדר: אין אקדחים.

חמדה מרק: אני היועצת הכלכלית למערכת הביטחון.

חמדה מרק: יצאתי כרגע כדי לבקש מעמוס רשות להישאר פה ולא לחזור לדיון אל על שרק שתבינו שחשוב לי להיות פה כדי לשמוע את העובדים.

חמדה מרק: אני הייתי יושבת ראש וועדת השכר של עובדי משרד הביטחון, כשעשיתי הסדר אז אמרתי, קודם כל הגמלאים זה היה חשוב לי ואני חושבת שבאמת חשוב לא לירוק לבור שאתה שותה ממנו ולהתנהג אולי בכבוד למבוגרים ממך ולגמלאים שלנו.

חמדה מרק: אז יש לי הערכה אישית לכל גמלאי ולגמלאי, וכולנו גדלנו על ברכי התע"ש.

רן כהן: חמדה, אני בטוח שעמוס ירון מקבל את הגמלאות שלו מצה"ל כל ראשון לחודש כמו שעון.

רן כהן: צריך לדאוג גם שכל גמלאי מתע"ש יקבל את הגמלה שלו כל ראשון לחודש.

רן כהן: דבר אלמנטרי מבחינת חוק וצדק.

חמדה מרק: איך אומרים, פי מלא מים.

חמדה מרק: אתה כל מה שאמרת הוא נכון וצודק.

חמדה מרק: כשבאים העובדים האלה למופז מיד היד נפתחת.

חמדה מרק: מהאוצר תמיד לוחצים שנעצור את מופז.

חמדה מרק: מופז בעד העובדים, לבו נתון לעובדים והם יודעים שיש לו דלת פתוחה, הם היו לפני חודש, הם יהיו אצלו מחר, הדלת פתוחה אצל מופז.

חמדה מרק: הכסף שיש בתקציב הביטחון בכל מקום ובכל אפשרות והאוצר יעיד על זה, אם ניתן ואפשר לתת מקדמות לעובדים ולמפעל כדי שימשיך להתקיים אז אנחנו, בהתייעצות עם האוצר כשיש אישור מן האוצר אנחנו מקדמים את המהלכים האלה.

חמדה מרק: ועמוס גם כן דלתו פתוחה.

חמדה מרק: לא היתה פעם אחת שבאמת נטרקה הדלת בפני העובדים ובכל דיון, אתם לא נמצאים בכל דיון אבל תדעו שבכל דיון, כשאומרים משהו אז עמוס אומר, העובדים לא אשמים.

יאיר אהרון: אבל יחד עם זה, לא מקבלים משכורת כל חודש.

חמדה מרק: אבל תבין, עמוס זה לא, אתמול שמעתי אותו אומר שהוא רושם צ'ק אישי.

חמדה מרק: ככה הוא אמר למנכ"ל האוצר, אני שמעתי את זה.

חמדה מרק: אתם פשוט לא מבינים את העניין הזה.

חמדה מרק: יש דברים שביכולתנו לעשות ואנחנו עושים.

חמדה מרק: זאת אומרת, אנחנו מה שאפשר וניתן לעשות אז עושים.

חמדה מרק: אני לא יושב ראש ועדת הכספים, לא חשב משרד הביטחון אבל אומרים לי שם בועדת הכספים עוד לפני שנחתמות ההזמנות לתע"ש אנחנו כבר נותנים מקדמות.

חמדה מרק: אנחנו עושים הכל במשרד הביטחון, כדי שאפשר יהיה מה לעשות ביכולות שלנו.

חמדה מרק: עמוס מפעיל את כל הקשרים שלו, כדי להרגיע את הטורקים ולהרגיע את האמריקאים ולהרגיע כל גורם אחר, כדי שבאמת לא תהיה בעיה.

חמדה מרק: אני לא רוצה לפרט מה קורה מול האמריקאים אבל צריך להרגיע אותם.

חמדה מרק: את המחמאות שלכם אתם קבלתם על העבודה שלכם וראיתי את המכתב שכתבו.

רן כהן: עם כל הכבוד יש דבר אחד ששר הביטחון לא עושה ואת יודעת בדיוק מהו.

רן כהן: הכי פשוט בעולם.

רן כהן: הוא יכול לבוא לממשלה ולהגיד, רבותיי, אני לא מוכן להיות עבריין על חוקי העבודה.

רן כהן: לא לשלם שכר לעובדים זאת עבירה.

רן כהן: והבעלים זה משרד הביטחון ולכן צריכים להעביר החלטת ממשלה שהאוצר ישלם את השכר לעובדים ואת הגמלאות לגמלאים.

רן כהן: ותאמיני לי, האוצר לא יסרב להחלטת ממשלה.

חמדה מרק: אני קודם כל אעביר את מה שאתה אומר.

חמדה מרק: אבל אני אומרת שרק תדעו, השרים מינו את עמוס ואת יוסי בכר שלשום ואתמול בערב דנו בזה.

חמדה מרק: הם שניהם ביחד, שניהם רוצים להוביל את הנושא, אתמול בערב התכנסנו כדי לדון בזה.

חמדה מרק: בואו נאמר ככה, יש בעיה עולמית בכל התחומים שדברת עליהם, הבעיה היא עולמית.

חמדה מרק: אין משכורות זה בעצם השורה האחרונה.

חיים כץ: יש שני סוגים של אנשים.

חיים כץ: המצליחים והמסבירים.

חיים כץ: והמשרדים הממשלתיים עכשיו בצד של המסבירים.

חיים כץ: למה אין משכורות?

חיים כץ: הם במצב של המסבירים.

חיים כץ: אז המשרדים הממשלתיים נכשלו.

חמדה מרק: אני קבלתי את התפקיד שלי לפני שנה וחצי.

חמדה מרק: אני חושבת שלממשלה אסור לנהל מפעלים, זה לא התפקיד שלה, היא לא יכולה לעשות את זה, כולם צריכים להחליט ותהליך קבלת ההחלטות במפעל שהוא פרט הוא אחר כי בממשלה כל אחד שומר על עצמו, כל אחד מגן על האינטרסים של המשרד שלו ואתה מכיר את זה טוב יותר ממני.

חיים כץ: אבל את צריכה להבין שגם במדינת ישראל יש נכסים שלא נותנים אותם לאנשים פרטיים ויש נכסים שהמדינה לא יכולה להרשות לעצמה לתת.

חיים כץ: מה זה לא יודעת?

חיים כץ: היא יודעת לנהל מדינה?

חיים כץ: יש נכסים שלא נותנים.

חיים כץ: איך אמרת את זה, את יועצת כלכלית.

חיים כץ: אף בעל עסק פרטי לא ישקיע במחקר אם הוא לא ייקח עסק, זה לא עסק פרטי אלא זה מדינה.

חיים כץ: ברגע שיכניסו לראש גם באוצר וגם במערכת הביטחון שמדינה זה לא עסק פרטי ויש נכסים שלא נותנים, אז הקונספציה אולי תשתנה ולא יהיה מצב שלא מקבלים משכורת, אז תוציאי את הקטע של לא יודעת לנהל עסקים.

חמדה מרק: תראה, זו ישות, זאת חברה בע"מ, יש לה דירקטוריון, יש לה הנהלה, אתה לא יכול להתעלם מזה.

חמדה מרק: אני הרבה פעמים אומרת שנעשה ככה וככה ואומרים לי שאני לא יכולה, "את לא יכולה כי זו חברה בע"מ, זו ישות משפטית".

חיים כץ: תאמיני לי שהמדינה יודעת לנהל.

חיים כץ: יש דברים שלא צריך לתת במתנה.

חיים כץ: יש דברים שאין ברירה, לא נותנים.

חיים כץ: מדינה צריכה לשמור לעצמה ולהחליט במה היא משקיעה כסף ולא על מנת רווח, לא הכל זה על מנת רווח.

רן כהן: ואגב, תע"ש נוהלה הרבה מאד שנים עם רווחים.

חמדה מרק: אני אגיד עוד משפט אחד.

חמדה מרק: כשהיינו קנינו 90 עד 100 אחוז מהתוצרים שלנו מהתעשיות הביטחוניות אז אני מסכימה אתך כי יש בזה מן הצדק , אבל היום שמקצצים אותנו מימין ומשמאל, מורידים חטיבות, מורידים אוגדות אז אין לך ברירה, כי אתה הרי מקצץ גם בצבא 5800 איש .

חמדה מרק: הדולר האמריקאי יש לו משמעות לגבינו אבל אין מה לעשות.

חמדה מרק: כש- 20 אחוז מהתעשייה הביטחונית היא ממשלתית אז כבר ברור מה קורה.

30804: אדוני היושב ראש, אני בא מקרית שמונה, אני יושב ראש הועד של קריית שמונה.

30804: אנחנו היינו קבלן משנה של מפעל האם שייצר נשק קל, פעם מנינו 240 עובדים, אנחנו היום בקריית שמונה בסך הכל 66 עובדים.

30804: אתמול נפטר בן אדם מדום לב בגיל 46, זה המצב שהביא אותנו שאנחנו עובדים ולא אשמים בדבר וחצי דבר.

30804: אנחנו עבדנו, אנחנו נתנו ואני לא יודע למה המעל בקריית שמונה עומד להם לרועץ.

30804: אסור שבקריית שמונה יהיה מפעל ממשלתי?

30804: זה אסור?

30804: זה פשע?

30804: המדינה נמצאת רק באזור גוש דן?

30804: לנו אסור לעבוד בחברה ממשלתית ומסודרת?

30804: אני דיברתי עם הסמנכ"ל של רפא"ל.

30804: הוא ביקר אצלנו עם גב' מרק והוא אומר לי, אני מוציא 100 מיליון דולר לשבבים וזה הולך לקבלנים.

30804: מה זה המפעל שלכם שעובד על 4 או 5 מיליון דולר?

30804: בנו מתעללים ככה?

30804: למה מה קרה?

30804: גם ככה סבלנו שנים אינספור.

30804: אני נולדתי שם בצריף הירוק ואני לא מתבייש.

30804: זה סטטוס הכי גבוה לתושב קריית שמונה, לא מתבייש בזה אבל למה ככה להתעלל בעובדים?

30804: למה?

30804: אתמול נפטר עובד, חזק אבל בגלל המצוקות הכלכליות הוא מת מדום לב.

30804: לא מבין למה צריכים להתעלל?

30804: משכורת זה ערך עליון.

30804: עובדים באים לעבודה אז צריך לשלם להם את זה, תעזבו את חילוקי הדעות.

30804: אפשר לשבת, אפשר לדבר, אפשר להתנצח אבל תנו לעובדים לייצר ותנו לעובדים לעבוד.

30804: זה מה שהם רוצים, לא רוצים יותר מזה.

30804: מה זה המדינה הזאת?

30804: לא לשלם לעובדים?

30804: ועוד הממשלה?

30804: אז מה יגידו הציבורים האחרים?

30804: מה זה מקרין להם?

30804: תמשיכו לעשוק, תמשיכו לגנוב, זה מותר.

30804: שום מדינה שמתיימרת להיות מערבית אבל מתנהלת כמו רפובליקת בננות.

30804: תודה.

יוסי דלי: אני יושב ראש ועד העובדים, באחד המפעלים בתע"ש ברמת השרון.

יוסי דלי: אני דווקא רוצה להביא לועדה הזאת את זעקת העובדים.

יוסי דלי: אין מדינה נורמלית בעולם או שפויה שהיתה מתנהגת כמו שהמדינה הזו מתנהגת לעובדי התע"ש.

יוסי דלי: מי אלה עובדי התע"ש שאותם אנשים באוצר מתעללים בהם ?

יוסי דלי: זה אותם עובדים שנשואים ונאמנים כל השנים שעבדו.

יוסי דלי: עבדו עבודות קשות, עבדו ברעש, בחום, בעשן, בחומרים מסוכנים.

יוסי דלי: אני בא ממפעל שעבדנו 24 שעות מסביב לשעון והמנכ"ל פה, שהיה מנהל המפעל שלי יעיד על כך.

יוסי דלי: 14 שעות הטילו עלינו משימות.

יוסי דלי: אתה רואה?

יוסי דלי: אני יושב ראש ועד עובדים ובאתי מתוך העבודה הקשה.

יוסי דלי: אני רתך במקצועי, רתך שריון.

יוסי דלי: היראות שלי מלאות שחור וזפת.

יוסי דלי: יש גם אנשים נכים.

יוסי דלי: אני ישנתי על בטון שעתיים בלילה כדי לצבור כוח ולהמשיך בעבודה שלי, כדי שהמיגונים האלה שהולכים להרכיב אותם על הטנקים, שהחיילים יהיו מוגנים.

יוסי דלי: אני ועוד חברים והיו כאלה שעבוד בחומרים מסוכנים שהיום הם לא אתנו, הלכו לעומם ממחלות קשות והיום יש עוד הרבה אנשים נכים.

יוסי דלי: אלה העובדים של התעשייה הצבאית.

יוסי דלי: מה אנחנו מייצרים?

יוסי דלי: טלביזיות?

יוסי דלי: רהיטים אנחנו מייצרים?

יוסי דלי: אותנו באים לבדוק ברווח והפסד.

יוסי דלי: אנחנו אשמים שמשרד הביטחון הזמין הפעם פחות הזמנות?

יוסי דלי: במקום 200 ומשהו מיליון דולר אז ב- 70 או 80 מיליון דולר?

יוסי דלי: העובדים אשמים בזה?

יוסי דלי: אני רוצה להגיד לך מר ברקאי ואת זה תשמע חיים, אדוני היושב ראש, בוועדה הקודמת שהייתי פה יצאתי, דיברתי עם הבחור הזה, רציתי לדבר אל לבו, הסברתי לו מה עובדי התע"ש עבדו ובאיזה תנאים.

חיים כץ: אני רוצה שתבין משפט אחד לפני שתמשיך.

חיים כץ: הבחור הזה נמצא פה בגלל שהוא הוזמן והדלת פתוחה.

חיים כץ: אני אשמע אותך.

יוסי דלי: לקחתי אותו הצידה ודברתי אל לבו.

יוסי דלי: להם לעובדים האלה היה מגיע יחס כזה?

יוסי דלי: אמרתי לו, גם כלה שאתה מביא אותה לחופה אתה צריך לייפות אותה לפני שאתה מחתן אותה.

יוסי דלי: אתה יודע מה הוא אמר לי?

יוסי דלי: הוא אומר לי, אצלנו באוצר זה לא ככה, אנחנו נחזיק אתכם ככה קצר, צפים מעל פני המים וככה אני אנהל אתכם משא ומתן, עם האקדח על הראש.

יוסי דלי: זה מה שמגיע לנו?

יוסי דלי: אתה ילד, אתה היית בגן ילדים.

יוסי דלי: זה מדינה שיכולה להתעלל בעובדים כאלה נאמנים ומסורים, בושה וחרפה.

יוסי דלי: בושה וחרפה.

יוסי דלי: תראה באיזה תנאים אנחנו עובדים.

יוסי דלי: זה מה שמגיע לנו?

יוסי דלי: זה היחס שמגיע לעובדי התע"ש?

יוסי דלי: אני אומר את הדברים האלה מתוך כאב, חיים, מתוך כאב.

יוסי דלי: לא מגיע לנו.

יוסי דלי: אתם רוצים להפריט את התע"ש, אתם רוצים למזג, אתם רוצים הכל, שבו, תנו לנו את הזכויות.

יוסי דלי: מה אתה אומר, רוצים להתפרנס בכבוד, להזדקן בכבוד.

יוסי דלי: כל הזמן שמעתי את זה ממך בהרבה מקומות, תנו לנו את זה כי מגיע לנו.

יוסי דלי: כי אנחנו תרמנו ואזרחי מדינת ישראל לא יודעים מה אנחנו עשינו.

יוסי דלי: אנחנו עשינו דברים גדולים ומגיע לנו בזכות.

יוסי דלי: תודה רבה.

עוזי: אני חבר מזכירות ארגון העובדים.

עוזי: אני חושב שאני אחד העובדים הותיקים פה בחברה אני מסיים 38 שעות עבודה.

עוזי: כשקראו לי לתע"ש אמרו לי שזה לצורך לאומי, זה היה היום הראשון שלי בעבודה.

עוזי: בתע"ש.

עוזי: ורק לצורך ידיעה שחבר הכנסת רן כהן העיר פה לגבי התע"ש, הדגישו פה שתע"ש ב- 15 שנה האחרונות לא הרוויחה.

עוזי: אני לא יודע אם אתה יודע, אבל משנת 95' או 99' היה מושג שנקרא "סיוע גמא בתע"ש", שמשרד הביטחון והאוצר נתנו את זה לתע"ש.

עוזי: זה רק מצביע שבאותה תקופה מ- 95' ועד 99' תע"ש התנהל די יפה ואפילו הרוויח.

עוזי: זה נקודה אחת.

עוזי: נקודה שניה, שמעתי פה שבעשור האחרון נתנו מיליון שקל סיוע לחברה.

עוזי: אני שואל, הממשלות לדורותיהן, למה לא הציבו ועדת חקירה לראות איפה הכסף הזה נעלם?

עוזי: תודה.

מיכאל חדד: אני גם בקטע שחמדה דיברה, ההנהלה שלנו חתמה על הסכם ייצור עם משרד הביטחון ומשרד האוצר.

מיכאל חדד: במסגרת ההסכם יש התחייבות של משרד הביטחון לרכוש תעשייה צבאית ב- 200 מיליון דולר.

מיכאל חדד: ואני אדגיש את זה ואצטט את המילים שם: ".

מיכאל חדד: .

מיכאל חדד: ישתדלו לרכוש מהתעשייה הצבאית ב- 200 מיליון דולר כל שנה ושנה במסגרת ההסכם הזה.

מיכאל חדד: .".

מיכאל חדד: בפועל בקושי ב- 110 מיליון שקל הם רוכשים מהתעשייה הצבאית וכל הזמן יורדים.

מיכאל חדד: אז אני שואל את הגברת חמדה, כמו שהיושב ראש שלנו אמר פה, את המפעלים בתעשייה הצבאית לא מודדים על בסיס של רווח והפסד.

מיכאל חדד: את המפעלים האלו המדינה צריכה, חייבים להחזיק אותם.

מיכאל חדד: יש גם דברים שאתם חייבים לשלם עבורם כי עשיתם את הדברים האלה ואת יודעת למה אני מתכוון.

מיכאל חדד: אז מן הדין שגם משרד הביטחון וגם משרד האוצר יסתכלו על המפעלים בתע"ש.

מיכאל חדד: זה לא מכולת.

מיכאל חדד: בסוף היום באים בודקים כמה נכנס וכמה יצא ומה הרווח.

מיכאל חדד: במפעלים האלה עובדים שנותנים את הנשמה שלהם למפעלים.

מיכאל חדד: באים מנהלים שאתם ממנים אותם, העפתם את מזרחי, העפתם לפניו והעפתם והורדתם ועכשיו עוד פעם מנהל חדש.

מיכאל חדד: אז תנו את הכסף הזה.

מיכאל חדד: למה הוא צריך להושיט כל חודש בחודשו את היד?

מיכאל חדד: למה?

מיכאל חדד: גם אליך וגם אל האוצר אני פונה.

מיכאל חדד: למה?

מיכאל חדד: הגיע הזמן שתתנו להנהלה שלנו לעבוד כמו שצריך, תנו להם לנהל את המפעל.

מיכאל חדד: אתם אומרים, אבי, תחתום על הסכם כניעה.

מיכאל חדד: אתם משפילים אותו פה עכשיו עם הסכם כזה שאתם מביאים לו שיחתום עליו.

מיכאל חדד: ואני שומע שהוא חותם על הסכם כזה כי הוא יודע מה יקרה לעובדים.

מיכאל חדד: אתם באים וממנים אותו לתפקיד הזה, אותו?

מיכאל חדד: תנו להם שולחן נקי.

מיכאל חדד: כבר ישר 50 מיליון שקל בשכר לעובדים, 50 מיליון שקל התייעלות.

מיכאל חדד: לאן הגענו?

מיכאל חדד: עוד פעם להכניס את היד לכיס של העובדים?

מיכאל חדד: העובדים לא יתנו את זה.

מיכאל חדד: העובדים נחושים בדעתם כמו שאמר פה היושב ראש, ואני שמח שאדם כמוך, חיים, נמצא בתפקיד כזה.

מיכאל חדד: אני שמח ואני אומר את זה מכל הלב.

מיכאל חדד: וכל החברים פה שמחים, כי אתה יודע מה זה המצוקות של העובד.

חיים כץ: לצערי אני יודע מה זו מצוקה של עובד, הייתי שמח אילו לא היו במצוקה.

מיכאל חדד: העובדים תרמו כספים בשביל לבוא ולתמוך בחברים שלהם כי זה הדדי.

מיכאל חדד: לאן הגענו?

מיכאל חדד: שהעובדים יגרמו נזק באחד המנועים הגדולים ואחר כך יקימו ועדת חקירה?

מיכאל חדד: אני לא מבין אתכם.

מיכאל חדד: אז יגיע הזמן שמישהו יתעורר כבר, גם הממשלה וגם משרד הביטחון ומשרד האוצר כי אתם ממנים את המנהלים האלו.

מיכאל חדד: אל תגידו עכשיו נכשלת אז תלך הביתה.

מיכאל חדד: תביאו משיהו אחר, את כל זה כבר עשו.

מיכאל חדד: תנו לאנשים האלה לנהל כמו שהם יודעים וכמו שאמר אדוני היושב ראש, תנו להם הנחיות וכל זה.

מיכאל חדד: תנו להם לעבוד, תנו להם שולחן נקי.

מיכאל חדד: תודה.

יעקב מרגי: אני חוזר על הברכות של אדוני היושב ראש להיותך יושב ראש ואתה מנהל דיון מרתק.

יעקב מרגי: נדמה לי שהנושא של הגמלאים יש הסכמה כללית שצריך לפטור אותו לאלתר, גם מתוך רגש וגם מתוך עניין.

יעקב מרגי: לפי דעתי צריך לקבל עכשיו החלטה לגבי העניין של הגמלאות דרך חברת הביטוח או מבטחים.

יעקב מרגי: לפי דעתי זו תהיה הסכמה כללית כאן לטפל בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: זהו.

רן כהן: אדוני היושב ראש, אני רוצה להציע מאחר ואנחנו לא יכולים להסתפק בועדה הזאת רק עם הזדהות מלאה עם הזעקה הרגשית הצודקת של העובדים ושל הגמלאים אלא גם לצאת בכל זאת בצעדים מעשיים כדי להגיע לפתרון, אני הייתי מציע אולי את שלושת ההצעות הבאות:

רן כהן: האחת זה שאנחנו תובעים ממשרד הביטחון, ממשרד האוצר ומן הממשלה לשלם לאלתר את שכר העובדים ואת הגמלאות לגמלאים.

רן כהן: לאלתר, לחודש יולי.

רן כהן: הדבר השני, אני חושב שבאמת אפשר להיצמד להצעה הזאת שבה פתח גדעון בן ישראל, ועכשיו יעקב גיל, שכל נושא הגמלאות של הגמלאים יועבר דרך מבטחים באופן קבוע, לא על החודש הקרוב או על החודשיים הקרובים.

רן כהן: אין שום סיבה בעולם שגמלאי התע"ש לא יקבלו את הגמלאות שלהם מחברה שיודעת לשלם גמלאות וכל התחייבויות האוצר לא צריכות לעבור דרך הנהלת התע"ש.

רן כהן: הדבר הזה חייב להיות מוסדר באופן נכון ורציונאלי.

רן כהן: ואנחנו בשתי ההצעות האלה יכולים לומר, אנחנו לא נסכים שהעובדים והגמלאים יהיו בני ערובה בידי האוצר ומשרד הביטחון כדי לעשות כל שינוי שהם רוצים לעשות בתע"ש.

רן כהן: ההצעה השלישית זה שאנחנו צריכים מאחר וביום שני הקרוב תהיה ועדת שרים להפרטה, להזמין את שני המנכ"לים לישיבה הקרובה ביותר של ועדת העבודה והרווחה כדי שימסור כאן מה התוכנית שלהם לתע"ש וזה במועד המוקדם ביותר האפשרי מבחינתך.

רן כהן: נדמה לי שאלה שלוש הצעות שיכולות לענות לפחות באותה צורה שועדת העבודה והרווחה של הכנסת יכולה לשים את משקלה מיידית לפתרון העניין.

חיים כץ: טוב, שמעתי את דבריו של חברי רן כהן ואילו הוא הקריא את מה שכתבתי.

חיים כץ: שמענו את דבריה של נציגת משרד הביטחון וכתבתי- הועדה קוראת לממשלת ישראל לקחת עליה את נושא הגמלאים, אז הועדה קוראת למשרד ה האוצר.

חיים כץ: מאחר ומשרד הביטחון בא ואומר, אני חושב כמו הועדה אז קודם כל לפני שאני נכנס לזה, הדיון הזה לא הסתיים.

חיים כץ: הוא הסתיים היום, והנושא לא הסתיים.

חיים כץ: אנחנו נפנה גם למנכ"ל משרד הביטחון וגם למנכ"ל האוצר ונבקש לדעת מה קורה ואנחנו נבקש, אני אתחיל מ- 4 – 4 קוראת לאוצר להפסיק את העיצומים בתע"ש, העובדים לא עושים את העיצומים.

חיים כץ: שהאוצר יפסיק את העיצומים בתע"ש וישלם את המשכורות ואם הגמלאות.

חיים כץ: וליצור תוכנית הבראה שכל עובד יידע אם יש עתיד למפעל.

חיים כץ: לא שיהיה נדמה שהולכים לתוכנית קיצוצים באנשים, תוכנית שלמה שבשורה התחתונה וזה לא משנה אם זה יהיה היום או עוד 5 שנים, המפעל הזה ייסגר.

חיים כץ: כל אחד שיידע שהוא חלק ממפעל שיש לו מחר.

חיים כץ: בדרך לתוכנית ההבראה, אנחנו חוזרים לנושא של הגמלאים.

חיים כץ: אי אפשר למשכן את העובדים עבור הגמלאים והאוצר, כמו שהוא עשה בתעשייה האווירית, מימן את פרישת הגמלאים בגלל שהארגון, ועד העובדים לא הסכים שהעובדים ייקחו משכנתא.

חיים כץ: למדנו את זה בפרויקט הלביא, אני הייתי במשא ומתן מול שלום גרניט, רבין ז"ל ובייגה.

חיים כץ: אני הייתי שם, לא היתה הנהלה.

חיים כץ: זה היה משא ומתן ישיר.

חיים כץ: והמדינה נתנה ערבות של מיליארד ו- 358 מיליון.

חיים כץ: שטר הערבות אני יכול לתת לך אותו.

חיים כץ: וגם פה המדינה צריכה לקחת על עצמה את תשלום הגמלאים.

חיים כץ: אנשים יצאו לפנסיה לפני 8 ו- 9 ו- 10 והתחילו בגיל 50 .

חיים כץ: אתם לא מבקשים מהם כלום, אני לא נכנס פה לקטע של הרפורמה כי גם ככה הרפורמה פגעה להם בפנסיה.

חיים כץ: האוצר צריך לקחת על עצמו ואני לא פונה אליך, אתה פה השליח שצריך להעביר לגורמים המחליטים.

חיים כץ: כשדברו על החמלה אז אנשים נתנו והם צריכים לקבל ואני קורא לאוצר, לאור דבריה של נציגת משרד הביטחון, שישלם את משכורות העובדים בלי שום קשר לתוכנית ההבראה.

חיים כץ: הוא רוצה לעשות תוכנית הבראה, הוא רוצה לסגור את המפעל, שיסגור את המפעל, ישלם ויעשה תוכנית הבראה, אבל שלא יגרום שספקים לא יקבלו את שכרם ולא יעבירו חומרי גלם והעובדים לכאורה ואני אומר לכאורה, מנסים לעשות את מה שהם לא רוצים.

חיים כץ: כל עובד בתע"ש שעובד 10 ו- 15 ו- 20 שנה לגביו זה פרויקט חיים.

חיים כץ: הוא בא למפעל בשביל לתת והיום גומרים לו לעשות את מה שהוא לא רוצה.

חיים כץ: גורמים לפגוע בלקוחות המפעל שזה הערך הכי מקודש למפעל.

חיים כץ: גורמים לפגוע בלקוח שהוא המשווק הכי טוב של המפעל, שהוא לא מקבל את המוצר והוא לא יבוא לפה מחר.

חיים כץ: וכל דולר בייצוא של תע"ש זה דולר עם ערך מוסף.

חיים כץ: למה בוחרים עבודה.

חיים כץ: לא מבקשים קצבאות אלא מבקשים לעבוד ואתה השגריר של האוצר פה.

חיים כץ: והועדה קוראת לך למסור להם, תנו לנו את האפשרות, אני אומר את זה בשם העובדים, לבוא לעבודה, לעבוד קשה, להתפרנס בכבוד, לייצא ולייצר את מה שהמדינה מבקשת מאתנו ומה שלקוחות מוכנים לשלם.

חיים כץ: תע"ש לא מקבלת הזמנות מחו"ל של חמלה.

חיים כץ: רוצים לרכוש את המוצרים שלה ובצעדים של האוצר של אי תשלום משכורת זה הגורם הישיר.

חיים כץ: זאת הסיבה שהעובדים עושים עיצומים.

חיים כץ: ואני אומר לך, פנו אלי מהנהלת תעשייה אווירית ואמרו לי, תדבר עם נציגי תע"ש שיתנו לעשות את הניסוי של ה- FLY GUARD , אני לא פניתי.

חיים כץ: לא פניתי.

חיים כץ: אין לי את העוז לבקש ממנו שיעשה לי טובה שאני אמכור משהו והוא יפגע בפרנסה שלו, אין לי את העוז ולא פניתי.

חיים כץ: אמרו לי, אתה מכיר, אתה קרוב, אתה תעזור לנו.

חיים כץ: אמרתי להם, אני לא קושר.

חיים כץ: תבינו באוצר, שאתם עושים נזק בקטע הזה למדינת ישראל.

חיים כץ: וצר לא שלא הגיע החשב או סגנו והייתי אומר לו את אותו הדבר.

חיים כץ: אין לי כלום נגדך, אתה השגריר פה בשביל להעביר את המסר.

חיים כץ: כך אני רואה את הדברים.

חיים כץ: אני מאד מקווה שתעביר אותם כהווייתם ואנחנו בתחילת ספטמבר נקיים דיון נוסף ונזמין את המנכ"לים ואני מקווה שלא נצטרך לעשות את הדיון, אני מאד רוצה לקוות שהבעיה תגיע לפתרונה ואני חוזר, ניתוק של קטע הגמלאים שפרשו, תוכנית הבראה עם עתיד ולא תוכנית פיטורים, לא תוכנית פיטורים אלא תוכנית עם פיטורים פלוס השקעות גם אזרחיות, גם צבאיות.

חיים כץ: שידעו שהעובדים האלה שיש להם מחר כמו באינטל.

חיים כץ: משלמים הרבה ליצירת מקומות עבודה, פה יש פוטנציאל ליצירת מקומות עבודה.

חיים כץ: תשקיעו בפרויקטים במקום בפיטורים.

חיים כץ: זה מה שקוראת ועדת העבודה.

חיים כץ: תזמו מקומות עבודה ואל תפטרו אנשים שיכולים לייצר.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הדיון הסתיים, אבל לא נגמר.