ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 481, 2005-07-26 10:00

מוחמד ברכה: בוקר טוב לכולם.

מוחמד ברכה: נושא הישיבה הוא הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – ארוניות אחסון), התשס"ה – 2005 של חבר הכנסת עזמי בשארה לקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בשארה יציג את החוק.

עזמי בשארה: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אורחים.

עזמי בשארה: אני הצעתי את הצעת החוק הזאת לאחר דיון ממושך בוועדה לזכויות הילד, אבל זה הגיע בסוף לוועדת החינוך.

עזמי בשארה: הצעת החוק הייתה משותפת לי ולסגן השר מיכאל מלכיאור, אבל הוא עכשיו לא יכול להצטרף לחוק מכיוון שהוא סגן שר.

עזמי בשארה: הוא השיב לי על החוק כאשר הוא היה אחד ממציעי החוק.

עזמי בשארה: על כל פנים, הייתם שם ושמעתם שהוא בעד החוק למרות העמדה הרשמית של המשרד.

עזמי בשארה: אני לא צריך להסביר הרבה על תופעת כובד המשקל שהילדים סוחבים לבתי-הספר, והסבל הנפשי והפיזי – לדעתי, הנפשי לא פחות מהפיזי הכרוך בכמות שהם סוחבים מבחינת משקל.

עזמי בשארה: אני הבאתי אז כמה דיווחים מרופאים ואת עמדת ארגון ההורים הארצי.

עזמי בשארה: ישנו חוזר מנכ"ל שהשתמשתי בו, והוא מגביל את משקל התיקים שהילדים סוחבים, אבל זה לא מתממש בגלל עובי הכריכות, בגלל המילונים, בגלל האטלסים ובגלל הרבה סיבות; הורים לא מקפידים וכיוצא בזה.

עזמי בשארה: אבל אני רוצה להסב את תשומת הלב שבאותו חוזר מנכ"ל הייתה הערה בסוף שהמשרד ממליץ שיותקנו ארוניות.

עזמי בשארה: זאת אומרת גם עמדת המשרד היא שצריכות להיות ארוניות.

עזמי בשארה: זה לא מקרה שבמדינות מתורבתות בעולם לילדים יש ארוניות.

עזמי בשארה: בידי התכתבות של הגברת אתי בנימין מארגון ההורים, אני מציע שגם היא תתייחס אליה.

עזמי בשארה: המכתבים מסבירים את עמדת המשרד הלא משכנעת לעמדות.

עזמי בשארה: החוק מתייחס קודם כל לבתי-ספר חדשים, ולכן אם העמדה נובעת מבעיה תקציבית, אז לדעתנו, אין בעיה תקציבית גדולה בהוספת ארוניות לבתי-ספר חדשים כי זה נכנס בתכנונם מלכתחילה.

עזמי בשארה: הבעיה היא בתי-הספר הישנים הקיימים, ואני מציע שתוך שנה יותקנו ארוניות בכל בתי-הספר הישנים.

עזמי בשארה: האמת היא שהשנה זאת לא עמדה אידיאולוגית עקרונית, אפשר לשנות אותה לשנתיים-שלוש – ככל שהמשרד יראה לנכון; אבל התהליך הזה צריך להתחיל בבתי-הספר, שיהיו ארוניות אחסון לתלמידים.

עזמי בשארה: חלק מההורים כבר מגיעים עם הילד עד לספסל שלו בכיתה בשביל לסחוב אתו את התיק.

עזמי בשארה: כלומר לא מסתפקים במכונית.

עזמי בשארה: ואני מזכיר לכם שיש הורים שאין להם מכונית, וישנם ילדים שמגיעים באוטובוס, והם בעצמם סוחבים את התיק.

עזמי בשארה: המראה הזה מוכר לכולנו.

עזמי בשארה: ספטמבר מתקרב, ואני מאוד מצטער שהחוק הזה לא עובר עד ספטמבר, אבל לפחות אנחנו מתחילים בזה עכשיו כי המראה מפריע לכולנו בכל התחלת שנת לימודים.

עזמי בשארה: הגיע הזמן שהמראה שילדים סוחבים משקל גדול ממשקלם ב- 15%-20%, יחלוף מן העולם.

עזמי בשארה: אין מחלוקת על הנזק הפיזי לעמוד השדרה וכיוצא בזה, אבל אני גם מוסיף את הנזק הנפשי.

עזמי בשארה: אין מחלוקת רפואית על-כך, כולם אומרים אותו דבר, באו מומחים מכל הכיוונים האפשריים לוועדה לזכויות הילד.

עזמי בשארה: אני מציע שנעביר את זה כמה שיותר מהר לקריאה ראשונה, ונעשה את זה בפגרה.

עזמי בשארה: רק הממשלה יכולה להביא חוקים למליאה בפגרה, אבל לפחות נעביר אותו בוועדה לקריאה ראשונה.

עזמי בשארה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

מוחמד ברכה: אני מתרשם שההתנגדות של משרד החינוך אינה עקרונית, לפחות כך זה בא לידי ביטוי גם בדבריו של סגן השר מלכיאור.

מוחמד ברכה: אבל ועדת החינוך מחויבת לעשות את האיזון המתבקש כאשר הוא מופר בידי הממשלה ומשרד הממשלה.

מוחמד ברכה: אנחנו אמונים לא רק לצקת תוכן בתוכניות הלימודים, אלא גם לשמור על בריאותם של התלמידים, וכאן עלינו להבטיח שיהיה גב חזק לילדים – תרתי משמע.

מוחמד ברכה: ועדת החינוך מחויבת לעניין הזה, אבל אנחנו כמובן נשמע את כל הצדדים הנוגעים בעניין, ואני מאוד ממליץ ליושב ראש הקבוע של הוועדה לקבל את הצעתו של חבר הכנסת בשארה, וינסה לקדם את החוק הזה עד המושב הבא של הכנסת.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: יושבת ראש ועד ההורים הארצי, אתי בנימין, נתנה תמונה מאוד יפה וגם תמונה של בית-ספר, מראה יפה של בית-ספר.

גילה פינקלשטיין: אתם יודעים שבסקרים העולמיים אנחנו נמצאים בדירוג היעדרויות של תלמידים במקום מאוד גבוה.

גילה פינקלשטיין: ילדים לא אוהבים ללכת לבית-הספר, לא אוהבים את בית-הספר.

גילה פינקלשטיין: אחת השאיפות שלנו היא לדאוג שתהיה אווירה טובה בבית-הספר, שהוא ייראה יפה ויהיה נעים לילד לבוא אליו.

גילה פינקלשטיין: כמובן, שארוניות מוסיפות למראה היפה של בית-הספר, להרגשה שהילד לא סוחב ובא בהרגשה נעימה.

גילה פינקלשטיין: בבית-הספר שלי היו 1200 תלמידים, והיו תקופות של מצוקה כלכלית בבית-הספר, ואנחנו קנינו ארוניות ישנות.

גילה פינקלשטיין: קיבלנו כתובת שממנה אפשר לקנות ארוניות ישנות.

גילה פינקלשטיין: הילדים לא סחבו ילקוטים.

גילה פינקלשטיין: זה בית-ספר עם 5 בניינים, אז בבניין החדש היו ארוניות חדשות, ולבניינים הישנים שקיימים כבר 50 שנה קניתי ארוניות ישנות.

גילה פינקלשטיין: הילדים לא סחבו.

גילה פינקלשטיין: אז בהתחלה קשה להתרגל, ילד שוכח, הוא מגיע אחר-הצוהריים לקחת את הדברים, אבל אחרי שמתרגלים – זוכרים, וזאת איכות חיים.

גילה פינקלשטיין: זאת עזרה עצומה לילדים.

גילה פינקלשטיין: לא מוכרחים לרכוש ארוניות חדשות, אפשר להשיג ארוניות משומשות בחצי מחיר, צובעים אותן וזה נראה יפה.

גילה פינקלשטיין: בבתי-ספר חדשים כבר בונים היום ומביאים את זה בחשבון.

עזמי בשארה: אדוני היושב ראש, לא כל מנהלות בתי-הספר היו עם תושייה כמו של חברת הכנסת פינקלשטיין.

עזמי בשארה: עכשיו זה הופך לסחר.

עזמי בשארה: כולם מרגישים בנושא מסחור והפרטת בתי-הספר.

עזמי בשארה: ישנן חברות שמשכירות לוקרים, והורים שיש להם כסף משלמים חודשית.

מוחמד ברכה: וגם מי שאין לו, כמובן.

עזמי בשארה: זה חברות שמגלגלות מיליונים.

עזמי בשארה: אין לי מספר מדויק כמה החברות האלה מגלגלות בשנה.

עזמי בשארה: מה קורה עכשיו?

עזמי בשארה: מי שיש לו כסף שוכר ארונית, ומי שאין לו לא יכול לשכור.

עזמי בשארה: התהליך נהיה אפילו מעמדי.

מוחמד ברכה: משרד החינוך, בבקשה.

יבינה זכאי בראונר: עמדת הממשלה בוועדת שרים לחקיקה מ- 17 במרס 2005 הייתה להתנגד להצעת החוק.

יבינה זכאי בראונר: ועדת השרים לחקיקה קיבלה את עמדת המשרד.

יבינה זכאי בראונר: הייתה גם סיבה משפטית להתנגדות, כי יש דיסוננס בין דברי ההסבר לבין הצעת החוק שמטרתה לתקן את חוק הפיקוח.

יבינה זכאי בראונר: חוק הפיקוח מדבר על בתי-הספר המוכרים שאינם רשמיים, שהם כשליש ממערכת החינוך.

יבינה זכאי בראונר: אני מניחה שמציע החוק התכוון לכלל מערכת החינוך.

יבינה זכאי בראונר: ברמה המשפטית אנחנו חושבים שהרעיונות האלה יכולים לבוא בחוזרי מנכ"ל ובנהלים פנימיים, ולא בטוח שבחקיקה ראשית.

יבינה זכאי בראונר: הטעם המרכזי להתנגדות לא היה משפטי, אבל הוא היה משיקולים מעשיים ותקציביים.

יבינה זכאי בראונר: ממנהל מִנהל הפיתוח במשרד נמסר לנו שיש בעיה קשה ביישום הצעת החוק הזאת בגלל אופי המבנים היום, בעיקר במוכרים שאינם רשמיים, שאליהם הצעת החוק מתייחסת.

יבינה זכאי בראונר: המבנים בחלקם ישנים, בחלקם שכורים, אין בהם מספיק תשתית ומספיק מקום, המסדרונות לא מספיק רחבים לצורך ביצוע הדבר הזה.

יבינה זכאי בראונר: הטעם המרכזי הוא השיקול התקציבי.

יבינה זכאי בראונר: נציג האוצר נמצא פה, והוא ידבר על העלויות המשוערות.

יבינה זכאי בראונר: אני רק אזכיר שבהיבט המשפטי שעלות של הצעת חוק בלמעלה מ- 5 מיליון שקלים כרוכה גם בלמעלה מ- 50 חברי כנסת בכל אחת מהקריאות.

יבינה זכאי בראונר: באופן היסטורי החלוקה בינינו לבין השלטון המקומי היא כזאת שמשרד החינוך מתקצב, לפחות בחלקו בינוי בתי-ספר, אבל לאחר-מכן האחריות המעשית, התקציבית והמשפטית על תחזוקה ועל ציוד היא על השלטון המקומי, כך שצריך להתחשב גם בעמדה שלהם.

יוני רגב: אני מאגף התקציבים באוצר.

יוני רגב: אנחנו מתנגדים להצעת החוק בגלל ההיבט התקציבי.

יוני רגב: אנחנו מעריכים את עלות החוק על כלל בתי-הספר ועל כלל התלמידים, לא רק על המוכר שאינו רשמי, וההערכה היא 545 מיליון שקלים, לפי התחשיב הבא שמבוסס על 1,345,000 מיליון תלמידים בכיתות א' עד י"ב.

יוני רגב: אני מדגיש שזה לא לפי הצעת החוק, אלא לפי דברי ההסבר.

יוני רגב: העלות המשוערת לארונית שקיבלנו ממשרד החינוך היא 450 שקלים, כולל הובלה, התקנה, חלפים כלשהם וביטוח.

יוני רגב: וכן הנחנו שלכ- 10% מבתי-הספר כבר יש ארוניות, אז רק 90% מהתלמידים האלה יהיו זכאים לארונית.

יהודית גידלי: אז מהי ההערכה שלך?

יוני רגב: 545 מיליון שקלים לשנה לכלל בתי-הספר ולכל התלמידים, לא רק החדשים כפי שרשום בחוק.

עזמי בשארה: מה זאת אומרת בשנה?

עזמי בשארה: כל שנה מתקינים ארוניות?

יוני רגב: סליחה, לא "כל שנה".

יוני רגב: 545 מיליון שקלים לכלל בתי-הספר ולכלל התלמידים.

יוני רגב: נוסף לכך, כפי שאמרה נציגת משרד החינוך, גם אנחנו לא חושבים שיש מקום להסדיר את העניין בחקיקה- -

מוחמד ברכה: למה, מתכוונים בממשלה או במשרד החינוך לחייב בחוזרי המנכ"ל בתי-ספר להתקין ארוניות או להזרים כספים?

מוחמד ברכה: כשאומרים שלא צריך חקיקה הכוונה היא שיש כוונה נשגבת יותר.

מוחמד ברכה: אין כוונה כזאת.

יוני רגב: לדעתנו, העניין נתון לסדרי העדיפויות של משרד החינוך מבחינת תקציבו ולא בחקיקה ראשית.

מוחמד ברכה: אל תערב עניין של חקיקה כאילו הנושא הזה לא צריך חקיקה.

מוחמד ברכה: אם לא צריך חקיקה, כנראה, אתם נותנים תחליפים.

מוחמד ברכה: אתם לא נותנים תחליפים, ולכן האפשרות היחידה של חבר הכנסת ושל הבית הזה היא לחוקק חוק.

יוני רגב: אני אומר את עמדתנו.

יוני רגב: לדעתנו, כך הדבר.

מוחמד ברכה: תודה.

שושנה ימיני: אני מנהלת אגף הסעות והצטיידות במשרד החינוך.

שושנה ימיני: אני רוצה להעלות היבט אחד שלא בא לידי ביטוי.

שושנה ימיני: אני לא מדברת על ההיבט התקציבי והמשפטי, אלא על הצד היישומי שיש בהתקנה של הארוניות.

שושנה ימיני: אני לא מדברת על בתי-הספר החדשים, אלא דווקא על הקיימים.

שושנה ימיני: צריך להביא בחשבון ששטח הכיתה מיועד ל-40 עד 42 תלמידים, ונפח הכיתה הוא בערך 49 מ"ר.

שושנה ימיני: 42 ארוניות יצמצמו את הנפח - -

מוחמד ברכה: מהניסיון שלך האפשרות היחידה היא להציב את זה בכיתות?

שושנה ימיני: לא.

שושנה ימיני: גם שטח הפרוזדורים מחושב כך שאפשר יהיה לאפשר לתלמידים תנועה חופשית בהפסקות, במעברים גם מטעמי בטיחות.

מוחמד ברכה: את בעצם אומרת שלא יהיה שום סיכוי לעשות את זה, כי בתי-הספר קיימים כך, ולכן נחרץ גורלנו.

שושנה ימיני: לא אמרתי את זה.

שושנה ימיני: אמרתי שצריך להביא בחשבון שבבתי-ספר קיימים ששטחם הוא גם ככה קטן – זאת המציאות, אי-אפשר כרגע לשנות אותה - -

מוחמד ברכה: נשנה אותה.

שושנה ימיני: יש כיתות שאינן בשטח תקני.

שושנה ימיני: להוסיף את הארוניות האלה משמעותו לצמצם את המרחב של התלמידים בכיתה.

שושנה ימיני: אני לא אומרת כרגע שאי-אפשר לקיים את זה, יכול להיות שצריך לצמצם את הכמות- -

עזמי בשארה: אני מבין שאתם תומכים בהתקנה בבתי-ספר חדשים.

מרב ישראלי: אתם מחייבים את זה?

שושנה ימיני: לפי דעתי, לא - -

עזמי בשארה: עד עכשיו הבנתי למה לא בישנים, אתם בעד החדשים.

שושנה ימיני: - - זה לא מופיע במפרט הבינוי של בתי-הספר.

אפרים שפר: אני מביא את הצעת החוק במוכר שאינו רשמי.

אפרים שפר: המוכר שאינו רשמי הוא מרכז חינוך עצמאי והת"תים מהסקטור החרדי של חלק מבתי-הספר.

אפרים שפר: זה לא חל על בתי-ספר הממלכתיים והממלכתיים-דתיים, לפי הצעת החוק.

מוחמד ברכה: נעשה סדר בעניין הזה: הכוונה היא לכל מערכת החינוך.

אפרים שפר: הבנתי שהצעת החוק תחול על המוכר שאינו רשמי והעיריות היום לא מתקצבות את המוכר שאינו רשמי בנושאים יותר דחופים מארוניות, כולל דברים שקשורים בבטיחות שצריך לבית-הספר בחוק הפיקוח.

אפרים שפר: אני לא רואה שתעבור הצעת חוק, והעירייה תסכים לתת למוכר שאינו רשמי כסף לנושא הזה.

אפרים שפר: דבר שני, אם תלמידים ישאירו את הספרים בבתי-הספר מאין יהיו להם ספרים להכין שיעורי בית?

אפרים שפר: המוכר שאינו רשמי לא חל בהסדר של השאלת הספרים.

אפרים שפר: רוצים לחוקק חוק שישאירו את הספרים.

אפרים שפר: מאין ניקח ספרים?

אפרים שפר: תלמיד יהיה צריך לקנות סט כפול של ספרים.

אפרים שפר: צריך לפתור קודם את הבעיות האלה, ואחר-כך נדבר על ארוניות.

אפרים שפר: תודה.

מוחמד ברכה: גברת אתי בנימין מארגון ההורים, בבקשה.

אתי בנימין: אני נציגת ארגון הורים ארצית, ויו"ר ארגון ההורים בירושלים.

אתי בנימין: אנחנו צריכים לתקן את הצעת החוק כדי שהיא תחול על כל בתי-הספר.

אתי בנימין: אני רוצה להתייחס למספר הערות שנאמרו כאן:

אתי בנימין: דיברו על שטח בתי-הספר.

אתי בנימין: רוב בתי-הספר שנמצאים היום במדינת ישראל נבנו לפני 10-20-30 שנה.

אתי בנימין: פרוזדורי בתי-הספר האלה הם מאוד רחבים; שאף אחד לא יספר לנו אם יש מקום או אין מקום.

אתי בנימין: דוח דברת ממליץ להקטין את מספר הילדים.

אתי בנימין: מה קרה פתאום?

אתי בנימין: יהיו 40 ילדים בכיתה, ואין מקום בכיתה להכניס את הלוקרים?

אתי בנימין: תחליטו.

אתי בנימין: אתם הולכים על דברת או שאתם הולכים להרחיב את הכיתות ל- 40 ילד?

אתי בנימין: הגיע הזמן שמשרד החינוך יחליט מה הוא רוצה מעצמו.

אתי בנימין: לגבי התקציב.

אתי בנימין: נמאס לנו שכל הזמן עושים חשבון של תקציב על הגב של הילדים שלנו.

אתי בנימין: הבריאות של הילדים שלנו חשובה לנו, והגיע הזמן שמדינת ישראל תבין שהילדים שלנו הוא הדבר היקר ביותר שיש במדינת ישראל, זה העתיד של המדינה וצריך לשמור עליו.

אתי בנימין: לא יכול להיות שכל הזמן יזלזלו בילדים האלה.

אתי בנימין: אני מבלה כאן כבר 3 שנים בוועדות הכנסת השונות.

אתי בנימין: הנושא עלה לדיון כבר בשנת 97' בוועדת ילקוט.

אתי בנימין: כל הוועדות המליצו להכניס לוקרים לתוך בתי-הספר.

אתי בנימין: מה קרה?

אתי בנימין: איפה ההמלצות?

אתי בנימין: מה נעשה עם ההמלצות?

אתי בנימין: ועדות יושבות הרבה מאוד שעות, המון כסף הולך על הוועדות האלה, וכל הדוחות האלה, לאן הם הולכים?

אתי בנימין: אני לא רוצה לשמוע שיגידו לי שזה יהיה חלק מהנחיות חוזר מנכ"ל.

אתי בנימין: מנהלי בתי-ספר לוקחים את חוזר מנכ"ל, מניחים אותו על המדף ולא פותחים אותו אפילו, את אף אחד זה לא מעניין.

אתי בנימין: כשמנהלי בתי-הספר בונים את מערכת השעות הם לא חושבים על הילדים שלנו, ואיזה משקל הם צריכים לשאת על גבם.

אתי בנימין: הם חושבים איך לתכנן את מערכת השעות בהתאם לימים החופשיים של המורים.

אתי בנימין: אותנו זה לא מעניין.

אתי בנימין: אנחנו דורשים שהצעת החוק הזאת תעבור, אנחנו תומכים בהצעת החוק הזאת שתהיה לכל בתי-הספר במדינת ישראל, ואנחנו לא מוכנים לוותר.

אתי בנימין: אני מבקשת שכחלק מהצעת החוק אנחנו נבקש גם שמשרד החינוך יקצה תקן זמני מיוחד ל- 5 שנים למפקח על יישום החוק הזה.

אתי בנימין: יושבים פה לצדי נציגים של חברה שמתקינה לוקרים בבתי-הספר.

אתי בנימין: אני שמעתי פה את נציג האוצר שהעריך את העלות- -

עזמי בשארה: יש להם פתרון לכל בית-ספר.

קריאות: - - -

עזמי בשארה: - - -גם לפי האומדנים שלהם.

יהודית גידלי: גם על-פי האומדנים שלהם אתה מכפיל את זה פי 10.

יהודית גידלי: אני עשיתי פה חישוב, וזה עולה רק 54 מיליון, לא 545 מיליון.

יוני רגב: את רוצה שנעשה את זה יחד?

יהודית גידלי: כן.

אתי בנימין: אני מבקשת לסיים את דבריי.

אתי בנימין: אני מבקשת שנשמע מפי נציגי החברה מהי העלות האמיתית.

אתי בנימין: בנושא הביטוח והאחזקה מדובר על סכום מינימלי.

אתי בנימין: אם משרד החינוך ייקח על עצמו להתקין את הלוקרים בבתי-הספר אפשר להחיל את הסכום המינימלי של הביטוח והאחזקה על ההורים.

אתי בנימין: זה לא סכום בשמים.

אתי בנימין: תודה.

יניב אברהם: אני נציג חברת "לוקר אמבין", חברה שנותנת שירותים של לוקרים לתלמידים בבתי-הספר.

יניב אברהם: אנחנו פועלים בתחום הזה כבר 12 שנה.

יניב אברהם: אני רוצה להתייחס לכמה עניינים שעלו פה.

יניב אברהם: קודם כל לגבי המיקומים: הייתה פעם טענה שאין שטח ואין מקום.

יניב אברהם: אני יכול להגיד מניסיון של שנים ומאות בתי-ספר שאנחנו פועלים בהם, שיש לנו היום פתרונות אחסון ומוצרים מודולריים שנותנים מענה לכל בית-ספר.

יניב אברהם: לא נתקלנו בכל שנות הפעילות שלנו במקרה שבית-ספר רצה לוקרים ולא היה פתרון.

יניב אברהם: היום אפשר ללכת גם לאיקאה ולראות כל מיני דרכים יצירתיות- -

מוחמד ברכה: סליחה, אתה צודק, זה 450 כפול מיליון תלמידים- -

יהודית גידלי: טעות שלי, אני מתנצלת.

יניב אברהם: לדעתי, ההערכה של 450 שקלים לתא היא הערכה מופרזת.

יניב אברהם: שכירות עולה היום 14 שקלים לחודש כולל מע"מ לתלמיד.

יהודית גידלי: יש פה עדות ל- 12 שקלים בחודש.

מוחמד ברכה: אנחנו לא נפתח כאן שוק, בסדר?

עזמי בשארה: אתם מתקינים את הארוניות חינם.

יניב אברהם: ההתקנה מכוסה בעניין הזה, כמו שאתה יודע.

יניב אברהם: אבל זה מופרז לחלוטין, זה אפילו לא חצי מזה.

קריאה: מהי עלות לוקר יחיד?

יניב אברהם: 200-250 שקל.

עזמי בשארה: חצי.

עזמי בשארה: עבודה ב- 5 שנים זה 20 מיליון שקל בשנה, לא 500 מיליון.

יניב אברהם: אמרתי חצי, זה עדיין חצי.

עירית לבנה: אני מפקחת על תחום הבריאות במשרד החינוך.

עירית לבנה: למרות העמדה הרשמית של המשרד אני מדברת מתחום הבריאות.

עירית לבנה: הנוהל שכתוב בחוזר מנכ"ל מדבר על הקלה של הנשיאה של הילקוטים, וכן יש תהליך של התחשבות.

עירית לבנה: כדי להקל על הילדים הנחינו את הוצאות הספרים, ואין יותר חוברות עבודה, למעט בשני מקצועות כדי להקל; יש הנחיה רשמית של המשרד להוצאות הספרים לגבי ספרי לימוד מאוד כבדים, גם מבחינת המשקל וגם מבחינת החלוקה שלהם.

עירית לבנה: זאת אומרת, המשרד עשה מהלך מחייב לגבי הנושא הזה.

עירית לבנה: אני יודעת שיש נזק מצטבר של ילקוטים, הוא לא הוכח עוד, אבל אין מישהו שלא יגיד את זה.

מוחמד ברכה: כל אחד מכיר את זה אצל הילדים שלו.

עירית לבנה: ברור.

עירית לבנה: מבחינת הבריאות של הילד העניין הוא לא לשאת על הגב, חד-משמעית.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: מרב, היועצת המשפטית, בבקשה.

מרב ישראלי: רציתי למקד את הדברים שנאמרו כאן לגבי הניסוח של הצעת החוק.

מרב ישראלי: הדבר המרכזי הוא שצריך לתקן את זה כך שזה יחול על כלל בתי-הספר, וזאת כוונת המציע.

מרב ישראלי: נראה לי שזה יכול להיות חוק נפרד כי אחרת צריך לתקן כל מיני חוקים אחרת, וזה גם לא כל-כך מתאים.

מרב ישראלי: דבר שני, אנחנו צריכים להפריד בדיון בין בתי-ספר חדשים לבין בתי-ספר ישנים.

מרב ישראלי: רציתי לשאול את משרד החינוך מהי העמדה לגבי בתי-ספר חדשים לעומת ישנים כי העמדה יכולה להיות אחרת.

מרב ישראלי: אני לא אומרת שאתם יכולים לתת לי את זה, אני מבינה שאתם צריכים לחזור למשרד.

מרב ישראלי: אבל אם אתם משוכנעים שלפחות בבניינים חדשים חשוב שיהיו שם ארוניות אחסון, חשוב שתהיה לכם עמדה נפרדת על בניינים חדשים ועל בניינים ישנים.

מרב ישראלי: כי גם העלות היא אחרת וגם התכנון יכול להיות אחר.

מרב ישראלי: לכן חשוב שמשרד החינוך יחזור למשרד ויביע עמדה מסודרת על בניינים חדשים ועל רשיונות שניתנים, לפי חוק פיקוח, אבל גם בניינים שמוקמים בידי המדינה והשלטון המקומי.

מרב ישראלי: חשוב שתהיה עמדה בנושא של בניינים חדשים, וכולם מסכימים שזה ודאי הרבה יותר פשוט מבניינים ישנים.

מרב ישראלי: חשוב לברר את אפשרות ההחלה בבניינים ישנים, האם שנה היא זמן מספיק.

מרב ישראלי: זה עוד נושא שצריך לברר אותו.

מרב ישראלי: חשוב לשמוע את עמד השלטון המקומי, כי חלק מהעלות תוטל עליהם.

מרב ישראלי: יש עוד כל מיני דברים שגם בחוק המוגבלויות נתנו עליהם את הדעת: שם התייחסו בחוק לקיום של מכרז מסגרת, כי הרי גם שם יש חובת הנגשה של מוסדות החינוך.

מרב ישראלי: זה משהו קצת דומה במובן הזה שצריך לתקן את מוסדות החינוך באופן שיתאים לחוק החדש.

מרב ישראלי: גם שם התייחסו לאפשרות לעשות את זה במכרז מסגרת, התייחסו למתן היתרי בנייה – אני לא יודעת כמה זה רלוונטי פה, יכול להיות שיהיו מקומות שיצטרכו לעשות משהו בחוץ אם אי-אפשר להכניס את זה פנימה.

מרב ישראלי: יש כל מיני נושאים יותר פרטניים שכדאי להתייחס אליהם.

קובי שפירא: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית, אם אנחנו עושים את זה כחוק נפרד, אז מבחינת מציע החוק אנחנו מפסידים משהו.

קובי שפירא: ההיגיון של מציע החוק היה להכניס את זה לסעיף 9 לחוק הפיקוח, וכך יש התליה שלא יינתן רישיון, אלא אם יהיו ארוניות- -

מרב ישראלי: זה לא סותר.

קובי שפירא: את תקבעי את זה בחוק נפרד?

מרב ישראלי: אני לא יודעת- -

קובי שפירא: אני טוען שיש יתרון במיקום שבחר המציע בכך שיש פה סנקציה, אבל היא איננה פלילית.

עזמי בשארה: צריך לתקן כמה חוקים, לדעתי.

מרב ישראלי: זה לא יעזור לו לגבי בתי-ספר רשמיים.

מרב ישראלי: בבתי-הספר הרשמיים אין כל-כך מקום נכון להכניס את זה.

מרב ישראלי: זה לא בדיוק לימוד חובה, אולי חוק חינוך ממלכתי, צריך לחשוב על זה, זה עניין טכני.

קובי שפירא: נצטרך לחשוב כי פה הוא הרוויח משהו עם הרישיון.

מרב ישראלי: אפשר להוסיף בחוק נפרד, ואז לעשות תיקון עקיף לחוק פיקוח על בתי-הספר שיחייב את הרישיון- -

קובי שפירא: בסדר, מאה אחוז, ואז לזכור את הרישיון.

מרב ישראלי: זאת לא בעיה, ההוראה לא תלך לאיבוד.

אתי בנימין: מה קורה עם הקצאת מפקח שיעקוב אחר התהליך?

מוחמד ברכה: זה יכול להיכנס למסגרת יישום החוק.

מוחמד ברכה: רבותיי, אנחנו נסכם את הדיון.

מוחמד ברכה: ראשית ראוי להדגיש שהחוק מדבר על כל מערכת החינוך, ואם יש סתירה כזאת או אחרת בדברי ההסבר, הם יהיו כפופים לקביעה שהכוונה היא לכל מערכת החינוך.

מוחמד ברכה: כמובן, המציע, וגם אנחנו בוועדת החינוך נראה בחיוב את האפשרות שהחוק הזה ייושם, ואם יהיה קשה בשנה אחת, אפשר לעשות את זה באופן מדורג, אבל בתקופה שלא תעלה על 5 שנים.

מוחמד ברכה: בנושא העלות התקציבית אני מציע שלקראת הקריאה השנייה והשלישית והדיונים בוועדה בעניין הזה ועדת החינוך תבקש מגורמים שונים לתת הצעות מחיר של עלויות.

מוחמד ברכה: כמובן, אין ויכוח על כל העניין, אבל בעיקר יש לתת עדיפות לכל הנושא של בתי-הספר החדשים שיהיו מתוכננים מלכתחילה לפי הצרכים האלה.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר הנושא העיקרי שלשמו אנחנו מתכנסים ולשמו הצעת החוק הזאת באה לאוויר העולם היא הבריאות של הילדים.

מוחמד ברכה: שום שיקול אחר לא יכול לעמוד מול השיקול הזה.

מוחמד ברכה: העניין הכספי יכול להיות פרוס והיישום יכול להיות מדורג, אבל כמובן שהעיקר הוא איך לשמור על הילדים.

מוחמד ברכה: סוגייה חשובה שהועלתה היא מה תלמיד יעשה בבית אם הספרים יהיו בבית-הספר.

מוחמד ברכה: זאת שאלה נכבדה שאני חושב שיש מקום להתייחס אליה ביתר פירוט לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

מוחמד ברכה: אנחנו מדברים עכשיו על הצעת החוק בקריאה ראשונה, ולדעתי, אין מניעה מלאשר אותה.

מוחמד ברכה: אבל לפני שאנחנו הולכים אני רוצה לשמוע את חבר הכנסת נהרי בעניין.

משולם נהרי: יש לנו בעיה עם הצעת החוק הזאת.

מוחמד ברכה: אם אתה מדבר על המוכר הלא רשמי, זה יתוקן עכשיו.

משולם נהרי: זה דבר טוב וחיוני מאוד, והגיע הזמן שגם אצלנו זה יהיה.

משולם נהרי: זה קיים בעולם בכמה מדינות, וחשוב שזה יהיה גם אצלנו.

משולם נהרי: אני לא אכנס לפרטים למה זה חשוב, כולנו יודעים שזה יכול להקל על הילד, וגם מבחינה בריאותית כשילד נושא על גבו תיק כבד כל יום זה משפיע.

משולם נהרי: אבל יש בעיה מבחינת בתי-הספר המוכרים שאינם רשמיים.

משולם נהרי: כשאנחנו מדברים על כך שבית-ספר לא יקבל רישיון, אוטומטית אנחנו מדברים על המוכר שאינו רשמי שחל עליו חוק הפיקוח.

משולם נהרי: כל זמן שחוק הפיקוח לא שונה, והוא חל על כולם, זה יחייב את בתי-הספר המוכרים שאינם רשמיים.

משולם נהרי: זה לא אומר שזה לא טוב, טוב שיש שם, אבל בסופו של דבר מי שיצטרך לממן את זה הם בתי-הספר המוכרים שאינם רשמיים כי קובעים התניה בלי להבטיח שיהיה לזה מימון.

משולם נהרי: אנחנו יודעים מה קורה עם בעיית המימון.

משולם נהרי: אבל כשההתניה קיימת אז קודם כל לא מקבלים רישיון, אחר-כך נראה אם יגיע הכסף או לא.

משולם נהרי: אם זה יחול על כל בתי-הספר אז אין בעיה, אבל זה לא חל על בתי-הספר כי אתה מכניס את זה לחוק הפיקוח.

מרב ישראלי: דיברו על זה, וזה טופל.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נהרי, הגעת מאוחר, ואנחנו כבר נגענו בסוגיות האלה.

משולם נהרי: איך אתה מתקן את זה?

מרב ישראלי: זה יתוקן כך שזה יחול על כלל בתי-הספר לא בחוק הפיקוח, אלא בחוק נפרד, אולי בהפניה לחוק הפיקוח.

יבינה זכאי בראונר: זה לא פותר לו את הבעיה.

מרב ישראלי: זה לא פותר את הבעיה שהוא כרגע יצטרך לממן כי אין הוראת מימון אחרת בחוק.

יבינה זכאי בראונר: בחוק הפיקוח המוכרים – להבדיל מהרשמיים – זה יהיה חלק מהתנאים לרישיון שלהם.

משולם נהרי: נכון, זה חלק מההתניה שהיא בעייתית.

אפרים שפר: התניה צריך להוריד כי אנחנו מיד ניפול- -

מוחמד ברכה: הסברנו את הדברים.

מוחמד ברכה: נתתי לך את רשות הדיבור, אבל אנחנו היינו כמעט אחרי הסיכום- -

משולם נהרי: אבל זאת בעיה משפטית.

מוחמד ברכה: יש פתרון לבעיה הזאת.

משולם נהרי: מה הפתרון?

מרב ישראלי: זה שני דברים שונים.

מרב ישראלי: הכוונה היא להחיל את החוק על כלל המערכת.

מרב ישראלי: לא התייחסנו למקור המימון.

מרב ישראלי: כרגע, לפי איך שהחוק מנוסח, העלות תוטל על בעל המוסד.

מרב ישראלי: זאת אומרת, לא המדינה תממן את הכול.

מרב ישראלי: זאת אומרת, אנחנו מרחיבים את זה לכלל המערכת, אבל המדינה והשלטון המקומי יישאו בעלות לגבי בתי-הספר שלהם, ובעלי מוסדות אחרים יישאו בעלות של בתי-הספר שלהם, אלא אם כן ייקבע דבר אחר.

משולם נהרי: זה גם לא טוב.

משולם נהרי: אם הרשות המקומית איננה מממנת את המוכרים שאינם רשמיים שוב גלגלת את זה עליהם.

מרב ישראלי: נכון- -

משולם נהרי: אני לא יכול להסכים לדבר כזה.

משולם נהרי: דבר שני, אם את מכניסה את זה בחוק אחר זה כבר חוק חדש, זה לא חוק הפיקוח.

משולם נהרי: לכן כל מה שעבר בקריאה טרומית לא אומר שום דבר מפני שזה חוק אחר וזה חוק אחר.

מרב ישראלי: זה אותו חוק, רק זה יוחל על כלל בתי-הספר.

משולם נהרי: זה לא אותו חוק.

משולם נהרי: את אומרת שזה לא בחוק הפיקוח, אלא במקום אחר, אז זה חוק חדש.

מרב ישראלי: מכיוון שאנחנו לקראת קריאה ראשונה אנחנו יכולים לעשות את זה.

משה גפני: אם זה יהיה בחוק חדש, למה זה מפריע לך?

מרב ישראלי: אנחנו בשלב חקיקה שאפשר לעשות את זה.

משולם נהרי: אנחנו לא יכולים לעשות כך שבסופו של דבר נוסף על ההכבדות הקשות שיש היום על המוכר שאינו רשמי – ומי שרוצה לדעת יותר שיפתח את העיתונים החרדיים וימצא שיש כינוסים בהולים של מוסדות שמתמוטטים בגלל קיצוץ של למעלה מ- 40%, והיד עוד נטויה, אף על פי שהבטיחו להם שב- 2006 לא יהיה קיצוץ בתקציב, אלא רק כ- מיליארד שקלים.

משולם נהרי: אנחנו יודעים על מי קיצוץ של מיליארד שקלים נופל.

משולם נהרי: אבל אי-אפשר, המוסדות לא יכולים להרשות לעצמם.

משולם נהרי: הרשויות המקומיות לא עזרו עד היום, והיום יותר גרוע משום שהמצב של הרשויות המקומיות יותר קשה, והן אומרות שאם במצבן הטוב הן לא עזרו, למה שהן יעזרו היום כשאין להן מאין לתת.

משולם נהרי: ייצא שהמוכרים שאינם רשמיים יוכו כפליים כי הם יצטרכו לממן את זה.

משולם נהרי: זה דבר שיכול רק להזיק למוכר שאינו רשמי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: החוק קובע שאין דבר כזה שבתי-הספר לא מקבלים רישיון, מכיוון שמי שנותן רישיון הוא בעל בית-הספר.

משה גפני: אין בחוק מצב שיש בית-ספר לא בטיחותי ומונעים ממנו את הרישיון, מכיוון שמי שנותן את הרישיון הוא מי שצריך לתקן את ליקויי הבטיחות, להוציא את המקרים שבהם לא מדובר בבית-ספר ממלכתי.

משה גפני: בבית-ספר ממלכתי יש מושג של מתן רישיון או אי מתן רישיון כי לא הבעלות צריכה לעשות את הדברים, לבד ממה שהחוק מחייב בעניין התקצוב של החינוך העצמאי ושל מעין החינוך התורני.

משה גפני: כל מערכת המוכר שאינו רשמי שהיא איננה ממלכתית יכולה לא לתת רישיון.

משה גפני: אם החוק יתקבל בלי שניתן את דעתנו על העניין הזה, לא יהיו ארוניות אחסון מכיוון שבתי-הספר הממלכתיים לא ישימו את זה משום שאין כסף.

משה גפני: זה יהיה בבתי-ספר כאלה ואחרים שישימו באופן פרטי.

משה גפני: מה יקרה מבחינת הרישיון שבית-הספר יקבל?

משה גפני: הוא ימשיך להחזיק את הרישיון מכיוון שמשרד החינוך לא יבטל רישיונות של בתי-ספר בגלל ארוניות אחסון.

משה גפני: יפעילו את זה – כמו שחבר הכנסת נהרי אומר – במקום שאפשר למנוע רישיון.

משה גפני: מה הבעיה לפקיד במשרד החינוך להגיד שמכיוון שאין ארוניות אחסון הוא מבטל את הרישיון?

משה גפני: אני הייתי נוכח בגן ילדים של המוכר שאינו רשמי שבה הנורה הייתה 10 סנטימטר גבוהה יותר או נמוכה יותר וביטלו את הרישיון.

משה גפני: הרי למי זה מפריע?

משה גפני: בסדר, אז בעיתונות החרדית יכתבו שמשרד החינוך הוא אנטישמי, ובזה ייגמר העניין.

משה גפני: כולם יצחקו, והכול יהיה בסדר.

משה גפני: אם לא ניתן את דעתנו לכך שהחוק יקבע שבתי-הספר הממלכתיים יהיו חייבים בארוניות אחסון ולמצוא את הסנקציה שלא משרד החינוך ייתן את הרישיון, אלא מישהו אחר, גורם אחר לא יאפשר את פתיחת בתי-הספר אם לא יהיו ארוניות אחסון- -

משולם נהרי: יעבירו את הצעת החוק שקיימת עכשיו – גם אני הגשתי וגם חבר הכנסת ברכה הגיש, ואם זה יעבור אין בעיה שגם זה יעבור אחריו.

משולם נהרי: שיהיה מצה ומרור יחד.

מרב ישראלי: איזו הצעת חוק?

משולם נהרי: תיקון לחוק הפיקוח כך שיחול על כל בתי-הספר.

משה גפני: חבר הכנסת נהרי, מכיוון שאני מעוניין ששני החוקים יעברו:

משה גפני: גם החוק שלך וגם של עזמי בשארה, ומכיוון שאני יודע שהחוק של עזמי בשארה יעבור יותר מהר מהחוק שלך, זה המצב - -

משולם נהרי: במה?

משה גפני: הצעת החוק לארוניות אחסון תעבור יותר מהר מהחוק שלך- -

משולם נהרי: לא בטוח.

משולם נהרי: אנשי האוצר פוחדים מדברים סגורים- -

עזמי בשארה: אין סיכוי ששינוי תצביע אתי ולא אתך.

משה גפני: לא רק שינוי.

משולם נהרי: - - הם נבהלים ממנעולים- - -

משה גפני: משולם, בוא נהיה פרקטיים.

משה גפני: עד שהחוק שלך יעבור ייקח זמן.

משה גפני: לי יש כבר ניסיון מר בעניין הזה, וזה בסדר.

משה גפני: אנחנו מכירים את המדינה שאנחנו חיים בה.

משולם נהרי: אולי זה יגיע אחרי הבחירות.

משה גפני: הכול טוב ויפה, אבל גם אם תעשה את זה בהסכם קואליציוני בשלב מסוים, גם אז ימצאו תירוצים ולא ייתנו לך במשרד שלו.

משולם נהרי: הוא יכול לתת.

משה גפני: הוא יכול, אבל המשרד שלו לא ייתן.

משה גפני: אני אתן לך גם את הנימוקים המשפטיים, מה הם יגידו.

משה גפני: אני מעוניין שהחוק הזה יעבור כי הוא חיוני, טוב וראוי.

משה גפני: אם לא יימצא הניסוח המשפטי שיחייב את כולם באופן שווה בניגוד לחקיקה הקיימת, החוק יחול רק על המקומות שבהם משרד החינוך מסיבותיו הוא – ולא בגלל ארוניות אחסון – ירצה להוריד את הרישיון.

מרב ישראלי: לא, אבל הכוונה היא להחיל את זה על כלל בתי-הספר.

אפרים שפר: תתייחס לסוגייה מי ייתן את המימון למוכר שאינו רשמי.

מרב ישראלי: אתה צריך להפריד בין נושא החובה לבין נושא המימון, אלה שני נושאים שונים.

משה גפני: בסדר, צריך למצוא לעניין הזה את אותו מקור.

מרב ישראלי: רציתי לשאול את יוני, ההערכה שלכם היא על כלל המערכת: גם על המוכר שאינו רשמי וגם על המוכר?

יוני רגב: כן, על כלל התלמידים במערכת.

משה גפני: כמה הערכת?

יוני רגב: 545 מיליון שקל.

עזמי בשארה: נציגי החברה אמרו בדיוק חצי מזה.

מוחמד ברכה: אנחנו לא נסכם את העניין כך, אבל נקבע לישיבה הבאה כמה דברים: קודם כל להבטיח את כלליות החוק לכלל מערכת החינוך, כך שהניסוח המשפטי ייתן את הפתרון לסוגייה הזאת שהחוק יחול על כל מערכת החינוך ללא יוצא מן הכלל.

מוחמד ברכה: הנקודה השנייה היא העלות: נוסף למה שאמר נציג האוצר, צריך לנסות לקבל הצעות מחיר מוסמכות של גורמים אחרים כדי שהדברים יהיו בפרופורציה הנכונה כי בין 450 מיליון לבין 200 מיליון שקל יש פער של למעלה מחצי.

מוחמד ברכה: חשוב שהדברים יעמדו לנגד עיניה של הוועדה בצורה מדויקת - -

עזמי בשארה: היא ביקשה שבישיבה הבאה משרד החינוך יגיד את עמדתו לגבי בתי-ספר חדשים.

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: הבנייה החדשה תיכלל בתוך זה.

מוחמד ברכה: אם נושא המימון יתגלגל בסופו של דבר על השלטון המקומי, זאת תהיה קביעה שהחוק לא ייושם ויישאר על הנייר.

מוחמד ברכה: לכן נושא המימון צריך להיות ברור בניסוח החוק בין המדינה לבין ההורים בצורה סבירה ומידתית.

מוחמד ברכה: לגבי ההפרדה בין בתי-ספר חדשים לבין ישנים, צריך לקבוע שלא יתוכנן בית-ספר ללא ארוניות- -

משולם נהרי: איך אפשר לתכנן בניין חדש ולקבוע כמה ילמדו בו?

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: לפי מספר הכיתות.

עזמי בשארה: ככה מתכננים בניין.

קריאות: - - -

מוחמד ברכה: כמובן, כך מתכננים בניין.

מוחמד ברכה: הנקודה האחרונה היא האפשרות של פריסת יישום החוק לכמה שנים במקרה שהאוצר יטען לבעיות תקציביות.

מוחמד ברכה: אני מבקש שכל 5 הסוגיות האלה יהיו על שולחן הוועדה בישיבה הבאה, שאני מקווה שתצביע על החוק- - -

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מקבל את הסיכום שלך, הוא מאוד מדויק.

משה גפני: אני רק מבקש שבניסוח כאשר מדובר על כלל המערכת האמירה: "לא ייתן המנהל הכללי רישיון - -

מרב ישראלי: זאת הוועדה.

מרב ישראלי: אתם באמת צריכים להפנות אותי כי אפשר להשאיר את ההוראה הזאת, אבל השאלה היא אם אתם מעונינים שזה יהיה- -

מוחמד ברכה: אפשר לצמצם את ההוראה הזאת לגבי בתי-ספר חדשים.

משה גפני: זה ודאי.

מוחמד ברכה: צריך למצוא את הניסוח איך ליישם באופן מזורז- -

מרב ישראלי: זה מעורר שאלה נוספת על האכיפה.

מרב ישראלי: אם אנשים לא יקיימו את זה, השאלה היא איך אוכפים את זה, ולזה לא התייחסנו כאן.

מוחמד ברכה: על התיקון החדש?

מרב ישראלי: לא, בכלל.

קריאות: - - -

משה גפני: על התכנון החדש אין בעיה: לא ייתן המנהל הכללי רישיון לבניין חדש- -

משולם נהרי: אין רישיון בממלכתי.

קריאות: - - -

משה גפני: רבותיי, עם כל הכבוד, בבניין חדש שבונה משרד החינוך לא יינתן רישיון, אלא אם כן יהיה שם- -

משולם נהרי: אין רישיון.

מוחמד ברכה: רבותיי, הכוונה שלנו הוגדרה ב- 5 הנקודות שאני העליתי.

מוחמד ברכה: אם יתגלו בעיות או חילוקי דעות בנושא של הניסוח – אנחנו הרי נדרשים לישיבה נוספת.

מוחמד ברכה: בואו ניתן את הפתרון ל- 5 הדברים.

מוחמד ברכה: נושא כלליות החוק היא שתקבע בסוף.

מוחמד ברכה: אז איך זה יהיה לגבי בניין ישן, אנחנו נמצא את הניסוח.

מוחמד ברכה: זה לא אומר שאם אין ארונית סוגרים בית-ספר קיים, זה לא מתקבל על הדעת.

משה גפני: לגבי מבנים חדשים אין בעיה, הניסוח יכול להיות כזה שלא יתוכנן בית-ספר ולא ייבנה בית-ספר בלי שזה יהיה בפנים.

אברהם שפר: מה הפתרון לגבי הספרים?

מוחמד ברכה: אנחנו נתייחס לשאלה הזאת, לא נפתח את זה עכשיו.

מוחמד ברכה: אני מודה לכם.

מוחמד ברכה: תודה רבה.