ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 425, 2005-03-23 09:30

מל פולישוק-בלוך: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: כידוע לכם דוח דברת מדבר על כך שיום הלימודים יהיה יותר ארוך ופעילויות שונות תעשנה במהלך השמונה שעות שהילדים יהיו בבית-הספר.

מל פולישוק-בלוך: מה שגורם לכך שילדים יהיו בבית-הספר עד השעה 16:00 וחלק מהפעילויות הספורטיביות תהיינה במהלך השעות האלה, מעבר לשעתיים ה"מסכנות" הייתי אומרת, שמערכת החינוך מקדישה לחינוך גופני.

מל פולישוק-בלוך: בכל מקרה, עלו הרהורים וערעורים בקרב אנשים מסוימים מה תהיינה ההשלכות של ההיערכות המחודשת של מערכת החינוך לנושא הספורט.

מל פולישוק-בלוך: משום שברור שילד שמסיים ב-16:00, ב-16:30 מגיע לביתו לא יצא לפעילות ספורטיבית במהלך השבוע.

מל פולישוק-בלוך: הסיכוי שזה יקרה הוא קלוש יותר.

מל פולישוק-בלוך: וחוששים ראשי איגודים למיניהם, התאחדויות, שמא לא תהיה להם פעילות.

מל פולישוק-בלוך: הקליינטים לא יבואו.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמן הראוי לדון על זה, לראות את כל ההשלכות ולבדוק איך אפשר לשלב את שני הדברים גם יחד.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, האם יש אפשרות שהאיגודים למיניהם, ההתאחדויות, יגיעו, ייכנסו לבתי-הספר לאותן שעתיים נוספות שיש לקוות או לקוות, תלוי דעה של מי נשמעת.

מל פולישוק-בלוך: לא כולם אוהבים את היום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: האם אפשר לשלב אותם בתוך המערך הזה?

מל פולישוק-בלוך: האם לאחד רק את ימי שלישי ושישי לנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: הייתי רוצה לשמוע מכם, קודם כל נתחיל ממשרד החינוך, איך אתם נערכים, איך אתם מתייחסים לנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: אחר-כך נשמע את הגופים שפועלים בשטח, האם הם מרוצים מזה או לא.

שוקי דקל: בוקר טוב, נמצא אתנו גם מר שמואל הר-נוי שהוא בעצם הכוח היישום של המשימה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: לא ראיתי אותך, אתה כזה קטן.

מל פולישוק-בלוך: תראה, אתמול ישבתי פה בישיבה מייגעת וקשה בנושא ההשכלה הגבוהה.

מל פולישוק-בלוך: וזה סדרה של ישיבות ואחר-כך שמעתי בטלוויזיה, בערוץ 10, שלא היה אף אחד.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, אני כנראה כל-כך רזיתי שכבר לא רואים אותי, אתה מבין.

מל פולישוק-בלוך: מה זה לא היה אף אחד, יושבת הראש היתה, חברת-הכנסת פולישוק היתה, אי אפשר להתעלם מזה.

מל פולישוק-בלוך: "לא היה אף אחד", אז אפרופו לא רואים אותנו.

מל פולישוק-בלוך: יש כאלה שלא רואים אותנו, מה לעשות.

שוקי דקל: מבחינת הספורט בתוך המערכת או השינוי המבני ברפורמה שדברת מציע, יש מקום או לחשש לדאגה של גופי הספורט, הואיל ויום הלימודים, בדיוק כמו שאמרת, נמשך מ-08:00 עד 16:00, ויש לנו בתוך מערכת הספורט החל מ-13:00 או מ-13:15 או מ-13:30 ילדים גם בגילאים קטנים, בכיתות א'-ב', הם מגיעים למערכת חוגית, הם מגיעים למועדונים לפעילות ואז נוצרת בעיה.

שוקי דקל: והיו מוטרדים הגופים כי לא היה מענה.

שוקי דקל: היה המון פרסומים על הוועדה שיש המלצות כאלה ואחרות.

שוקי דקל: אבל הדבר שאת הספורט הטריד זה המסגרת של 8 עד 4.

שוקי דקל: אנחנו במקביל כמובן, מי שמשתתף בישיבת הנהלת המשחק, גם עם שלמה דברת עצמו, העליתי את השאלה הזאת.

שוקי דקל: האם יש גם חשיבה על ההשלכות.

שוקי דקל: אכן הם נתנו את הדעת כי זה לא רק ספורט, זה גם כל האומנויות וכל חבורות הנוער, כמו שאת יודעת.

שוקי דקל: אני רוצה להתמקד בחלק של הספורט.

שוקי דקל: עוד בטרם מסירת הדוחות הסופיים, הבאתי לידיעת הספורט כולו את המהלך הזה שאני מן הסתם יודע שזה יהיה בין המהלכים הראשונים שיתבצעו החל משנת הלימודים הקרובה והספורט צריך להיערך לזה.

שוקי דקל: וישבנו עם התאחדות לכדורגל, עם הגופים הגדולים, עם הוועד האולימפי שהוא ארגון גג שבעיקר של הענפים האישיים ברובם נכון להיום וגם בענפים אחרים.

שוקי דקל: ובהחלט בניהול שלנו ובהמלצות שלנו הם הקימו ועדות להיערך לזה.

שוקי דקל: אל"ף, אמרתי לא צריך לחשוש מכיוון שהספורט באירופה לא פחות טוב משלנו ושמה יום הלימודים הוא די.

מל פולישוק-בלוך: אתמול, אני מניחה שמרבית

מל פולישוק-בלוך: כם ראו את התכנית היוצאת מן הכלל שהיתה על הכדורגל של עמנואל רוזן.

מל פולישוק-בלוך: כשאתה אומר באירופה זה עובד, אז ראינו שאותו ישראלי שברגע שיוצא בארץ מתחיל לעבוד מהשכם בבוקר ומתאמץ ובארץ זה לא עובד כל-כך.

מל פולישוק-בלוך: אז לא הכל אפשר להשליך משם לכן, אלא אם כן נשנה את הנורמות בארץ.

מל פולישוק-בלוך: זה קצת יותר מסובך.

שוקי דקל: גם בגדול, אני לפחות לא אוהב את ההשוואה שמשווים שנניח במדינות, אבל במדינות דומות לנו גם במשטר וגם בסדר גודל של האוכלוסייה\

שוקי דקל: , עובדה שהספורט די התעורר.

שוקי דקל: אבל צריכה להיות ראייה קדימה, לבנות את הספורט כך שהוא יהיה חלקו המרבי, בעיקר של ילדים של גיל בית-הספר, כולל חטיבה בתור מסגרת יום לימודים הזה.

שוקי דקל: הכל יודעים שלא יכול להיות שילד יחזיק מעמד מ-08:00 עד 16:00, אם זה המורה הכי טובה והמרתקת בעולם ועם הלוח או עם המחשב.

שוקי דקל: הרי זה גם לא נכון, זה גם לא בריא, זה גם לא יהיה.

שוקי דקל: לכן אנחנו הקמנו את הוועדות האלה.

מל פולישוק-בלוך: מה זה ועדות, למה ועדות?

שוקי דקל: כי כל ענף יש לו את הייחודיות שלו.

שוקי דקל: יש ענפים שמתחילים בגילים מאוד צעירים, אם זה שחייה, אם זה התעמלות אומנותית, אם זה התעמלות.

שוקי דקל: יש ענפים שהם בגילים יותר מבוגרים.

שוקי דקל: לכן אנחנו מוציאים את האימפוט של כל ענף וענף.

מל פולישוק-בלוך: אז הלכתם לפי הענפים השונים?

שוקי דקל: גם לפי ענפים וגם לפי ההתאחדויות הגדולות.

שוקי דקל: במקביל, יש לנו ועדות וכנסים גדולים כי אנחנו עובדים מול מנהלי מחלקות של הרשויות המקומיות.

שוקי דקל: איך שלא יהיה, הרשויות שמה הן מקבלות את המשקל הגדול.

שוקי דקל: גם האחריות והצד הניהולי.

שוקי דקל: מנהלי המחלקות בספורט קיימנו כנסים בכל המחוזות.

שוקי דקל: ב-30 לחודש זה האחרון, אנחנו מקיימים של מחוז הדרום.

שוקי דקל: אנחנו מגבשים את כל ההמלצות.

שוקי דקל: נראה לנו שאנחנו נביא את זה כמובן לשמוליק הר-נוי, ששילוב מערכת הספורט בתוך יום הלימודים הארוך היא בעצם להערכתי, היא תיתן איזה שדרוג לספורט העתידי, יותר מאשר.

מל פולישוק-בלוך: ואז תעשה את זה בשיתוף פעולה עם גורמים הפועלים, הפרטיים או הציבוריים?

שוקי דקל: נכון מאוד.

שוקי דקל: זה חייב להיות בשיתופם, לא יהיה בנפרד.

מל פולישוק-בלוך: אבל תאמר לי בבקשה, אם אתה אומר, שזה ממש מפתיע אותי, שיש בתי-הספר היום שאפילו שעה של ספורט אין.

מל פולישוק-בלוך: אתה יכול לתת לי דוגמה איזה בתי-ספר?

שוקי דקל: אפילו הממלכתי-דתי, אני לא מדבר על החרדי או המגזר הערבי.

אברהם זוכמן: מדובר במיעוט שבמיעוט.

אברהם זוכמן: היום ב-90 וכמה אחוזים נותנים שעתיים.

אברהם זוכמן: במגזר הערבי והממלכתי-דתי נותנים שעה.

אברהם זוכמן: לא נותנים בכלל, נדיר.

מל פולישוק-בלוך: אצל הערבי שעה?

אברהם זוכמן: כן.

אברהם זוכמן: חלק מהם בעיקר אותם פלגים שהם בתי-ספר דתיים וצריכים שעות דת.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני רוצה להבין, אין הנחיה, אין קביעת מדיניות של משרד החינוך של מינימום מספר שעות ספורט?

אברהם זוכמן: יש.

מל פולישוק-בלוך: ומה זה אומר, כמה זה אומר?

אברהם זוכמן: שעתיים.

אברהם זוכמן: מכיתה א' עד כיתה יב'.

מל פולישוק-בלוך: וכמה בתי-ספר יש להם שעה לפחות?

אברהם זוכמן: מדובר בודאי כ-100.

מל פולישוק-בלוך: מאות בתי-ספר שיש בהם שעה ו/או פחות?

אברהם זוכמן: פחות כמעט לא, אבל שעה כן.

מל פולישוק-בלוך: למרות שההנחיה שלכם היא שעתיים?

אברהם זוכמן: בחוזר מנכ"לית זה שעתיים.

מל פולישוק-בלוך: למה אני שואלת את השאלה הזאת, כי אתם יכולים להכין תכנית מאוד יפה והנה לראיה אתם בעצמכם לא מצליחים ליישם את הדבר הכל-כך מינימלי של שעתיים בשבוע על מאות בתי-ספר.

מל פולישוק-בלוך: ולא משנה לי איזה מגזר, ילד הוא ילד.

מל פולישוק-בלוך: בן-אדם הוא בן-אדם, הוא צריך ספורט.

מל פולישוק-בלוך: אז לכן השאלה הגדולה היא האם אנחנו בכל זאת לא נעשה נזק.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה שתתנו לי גם תשובה, איך, אולי שמוליק, אולי לך יש פתרון, איך החלק היישומי יהיה באמת אמיתי ולא רק בחוזר מנכ"לית.

שמואל הר-נוי: קודם כל, אם נסתכל מנקודת מבט של התלמיד, הוא יעסוק בספורט, הוא יעסוק בחינוך גופני, לא יעסוק בחינוך גופני.

שמואל הר-נוי: מי ייתן ומה ייתן, זו שאלה ברובד אחר.

שמואל הר-נוי: עכשיו אני חושב שיש פה הזדמנות.

מל פולישוק-בלוך: לא הבנתי.

מל פולישוק-בלוך: התלמיד יחליט.

שמואל הר-נוי: לא, אני אומר כאן מתבקשת השאלה במסגרת מ-08:00 עד 16:00 מי ייתן את הפעילות ספורט, ותכף אני אתייחס לזה.

שמואל הר-נוי: השאלה היא לא זאת, לדעתי כרגע, השאלה היא שבאמת תהיה האפשרות להתעסק בספורט גם בשעות שמעבר לשעות האלה.

שמואל הר-נוי: כי זה השאלה הבסיסית.

שמואל הר-נוי: אחר-כך מי ייתן, אני אתייחס לזה.

שמואל הר-נוי: הבנתי למה אני מתכוון.

מל פולישוק-בלוך: מעבר לשעות של 8 שעות?

שמואל הר-נוי: מעבר לחינוך הגופני.

מל פולישוק-בלוך: במסגרת 8 השעות.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, על זה אנחנו מדברים.

שמואל הר-נוי: נכון, אני אומר, חשוב להדגיש שבמבט של התלמיד זה כן שיעסוק בספורט חינוך גופני.

שמואל הר-נוי: מי ייתן ומה ייתן, זו שאלה שהיא ברובד אחר.

שמואל הר-נוי: תכף אני אזכיר את זה.

שמואל הר-נוי: דבר נוסף צריך לזכור שאנחנו מדברים גם על יום שישי שמתפנה.

שמואל הר-נוי: כאן יש מרחב פעולה מאוד מאוד גדול לפעילות ספורט עממי וכן הלאה.

שמואל הר-נוי: אנחנו מדברים על מחוננים שאנחנו מדברים על מסגרות של מחוננים בדוח שגם נותן פתח למסגרות, מחוננים זה לא רק הישגים לימודים בהגדרה שאנחנו מדברים עליה.

שמואל הר-נוי: זאת אומרת, שהדבר הנוסף שצריך לזכור במגבלה שהצבנו, שאמרנו שמ-8 עד 4, הפעילות לא תצריך תשלומי הורים.

שמואל הר-נוי: זאת אומרת, זו גם מגבלה שצריך לזכור אותה.

שמואל הר-נוי: הקריטריון הנוסף שצריך להוסיף שאנחנו נותנים, עושים רגולציות מה צריך לעשות, אבל חופש הפעולה ניתן למנהל בית-הספר.

שמואל הר-נוי: עכשיו לגבי העל-יסודי אני בכלל לא רואה בעיה.

שמואל הר-נוי: כי ההגדרה בדוח שהם לא נמצאים מ-08:00 עד 16:00, אלא ברגע שהם מסיימים את המחויבות שלהם, כולל המחויבות הקהילתית, הם עוזבים את בית-הספר.

מל פולישוק-בלוך: אז מה, הם יכולים לעזוב גם ב-14:00?

שמואל הר-נוי: ברגע שהם מסיימים את כל יום הלימודים.

שמואל הר-נוי: זה מה שכתוב בדוח.

שמואל הר-נוי: עשינו גם חישוב שזה לא ייצא הרבה.

שמואל הר-נוי: אם מסתכלים כמה לומד היום.

מל פולישוק-בלוך: היום הם גומרים ב-16:00, חלק גדול מהם.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, לא יהיה שינוי דרמטי.

שמואל הר-נוי: לא יהיה שינוי דרמטי בהיבט הזה וגם אנחנו מדברים על ילדים גדולים שאין בעיה שיתחילו בשעות יותר מאוחרות.

שמואל הר-נוי: עכשיו אני כן רוצה לומר שאם אנחנו מדברים בעולם, יש לי פה רשימה כל ארץ מתי מתקיימים הלימודים, ושם בחלק גדול לא מתקיים פעילות בלתי פורמלי.

שמואל הר-נוי: אז אנחנו רואים שבמרבית המדינות, זה מ- 08:00-09:00 עד 15:30-16:00 וכן הלאה.

שמואל הר-נוי: ואז אני חושב שזה מדינות שהן לא פחות טובות מאתנו בספורט.

שמואל הר-נוי: בפעילות של ספורט תחרותי או ספורט כזה, עושים עכשיו מיפוי, אולי יזכירו את זה אחר-כך, באמת מיפוי איך מתמודדות מדינות אחרות עם פעילות ספורטיבית.

שמואל הר-נוי: אז מה שאני אומר ככה, אם אני אסכם כאן.

שמואל הר-נוי: יש פה הזדמנות לעסוק יותר בחינוך גופני ספורט.

שמואל הר-נוי: אולי צריך לשנות את צורת העבודה, לשנות כמו שכל המערכת תשנה את צורת החשיבה ואת צורת ההשתלבות.

שמואל הר-נוי: ונכון, חלק מהדברים יצטרכו להשתנות יחסית למה שקורה היום, בקריטריונים שאמרתי.

מל פולישוק-בלוך: או-קיי, אתה דיברת מאוד כללי עד עכשיו.

שמואל הר-נוי: נכון.

מל פולישוק-בלוך: וגם לא חידשת הרבה, כי הדברים האלה ברמה העקרונית כתובים בדוח.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לגשת לצד היותר פרקטי.

מל פולישוק-בלוך: אתם בכל זאת ישבתם שנה וחצי, אני מניחה שנכנסתם יותר לעומק מעבר למה שאמרת עכשיו, גם בהיבט של הספורט.

מל פולישוק-בלוך: אני יוצאת מתוך הנחה אלא אם כן הספורט זה לא היה האישיו.

שמואל הר-נוי: בצד של החינוך הגופני.

מל פולישוק-בלוך: אתה יודע מה, לא חינוך גופני, אלא פעילות ספורטיבית.

מל פולישוק-בלוך: למה?

מל פולישוק-בלוך: כי פעילות ספורטיבית, היא חלקה זה חינוך גופני, אולי פעילות ספורטיבית היא גם חינוכית.

מל פולישוק-בלוך: אבל אנחנו מדברים גם על החינוך הספורטיבי שבמסגרת השעתיים האלה וגם אם כי שאני מנסה לשחזר מה אני למדתי בחינוך גופני, אז זה רחוק מלהיות חינוך.

שמואל הר-נוי: את שייכת לאלה של השעה.

מל פולישוק-בלוך: לא, היה שעתיים.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא היה כאן חינוך גופני.

מל פולישוק-בלוך: אני מניחה שעכשיו המצב יותר טוב.

מל פולישוק-בלוך: אבל נחזור לענייננו, אם לילד יש חוג לכדורסל בשעות הצהרים ויש לו עוד את השעתיים החינוך גופני במסגרת בית-ספר, אני חושבת שזה יחסית סביר.

מל פולישוק-בלוך: לפחות זה מינימום שנשמע בסדר.

מל פולישוק-בלוך: אז יש לו את הארבע שעות לפחות.

מל פולישוק-בלוך: אבל מה שאני שואלת בצד התכליתי יותר מה אנחנו עושים בגני-הילדים ובבתי-הספר היסודיים, כי שם הבעיה.

מל פולישוק-בלוך: ואם לא תתחיל בגילאים האלה - אז בתיכון לא תצטרך לדאוג.

מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה לפגוע באף אחד, אבל ספורט לא יהיה שם.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו יודעים גם שזה מעבר, הרי אנחנו לא מדברים כאן רק ספורט תחרותי - אנחנו מדברים על בריאות של בני-אדם, על אורח חיים, על חינוך, כל מיני ערכים שנובעים מספורט.

מל פולישוק-בלוך: על ערכים שאתה יכול להגיע לילדים דרך הספורט ואתה לא יכול להגיע באמצעים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: הדברים האלה ידועים.

מל פולישוק-בלוך: אני מבינה שאני לא צריכה להגיד את זה כאן שוב ושוב.

מל פולישוק-בלוך: כל הנושא של מצוינות.

מל פולישוק-בלוך: אז מה שאני מנסה לומר הוא, אני מנסה לראות איך הצד הזה של השולחן מתחבר לצד של השולחן.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שאני מנסה לומר.

מל פולישוק-בלוך: אני עוד לא הבנתי, עם אף אחד מכם בעצם.

מל פולישוק-בלוך: אז תנו קצת יותר בשר לשיחה שלנו, משום מה אתם רוצים - שאיגוד הכדורסל יארגן בתי-ספר לכדורסל בכל בית-ספר, בכל מחוז.

מל פולישוק-בלוך: איך אתם רואים שאיגוד הכדורסל נכנס לעניין, או כל מנהל יחליט מה שהוא רוצה.

מל פולישוק-בלוך: איך יהיה השילוב של השניים.

שוקי דקל: ברוב ענפי הספורט, הספורט נטו, מתחיל בגילאי 12-13.

מל פולישוק-בלוך: מה זה ספורט נטו אצלך?

שוקי דקל: ספורט נטו זה כדורסל, זה כדורעף, זה כדור יד.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה שכדורסל מתחילים בכיתות י"ב.

שוקי דקל: אלה חוגים.

מל פולישוק-בלוך: תשמע, לכולנו יש ילדים.

מל פולישוק-בלוך: החוגים האלה זה הבסיס, זה השורש של מה שאתה מדבר.

אברהם זוכמן: אנשי מקצוע שעוסקים הם בדקו את זה בכל מדינות העולם.

אברהם זוכמן: מדובר בגילאי בית-הספר העממי, בכיתות היסוד.

אברהם זוכמן: מדובר בהעשרה מסביב, בפיתוח יכולות ספורטיביות, לא בענף ספציפי.

אברהם זוכמן: זה שהיום נערכים חוגים בכל התחומים, בגילאי כיתות א' ו-ב' כדורסל וכדוריד.

אברהם זוכמן: אולי אני אשים את המילה על השולחן, זה עניין של כסף.

אברהם זוכמן: אין בזה כדוריד ואין בזה כדורסל.

אברהם זוכמן: זה עניין כספי גרידא.

אברהם זוכמן: עכשיו במסגרת מערכת החינוך אנחנו הקימנו, שוקי היה יושב-ראש הראשון של התאחדות ספורט של בתי-הספר, אנחנו הקימונו בגילאי חטיבות ביניים מועדוני ספורט בית-ספריים, שמי שמפעיל אותם, זו התאחדות הספורט של בתי-הספר.

אברהם זוכמן: ובמסגרת דוח ועדת דברת, ההתאחדות הזו בפעילויות שלה הולכת כלפי מטה ומפעילה, אנחנו מתכננים את ההפעלה של הילדים החל מהגילאים הצעירים ביותר דרך אותם מועדונים.

מל פולישוק-בלוך: מחטיבות ביניים אמרת?

אברהם זוכמן: עד היום בגילאי חטיבות ביניים.

אברהם זוכמן: כבר בשנה האחרונה ירדנו לכיתות ה'-ו'.

אברהם זוכמן: אבל התכנון הוא שזה ירד עוד כלפי מטה.

אברהם זוכמן: 500 בתי-ספר פועלים כיום.

אברהם זוכמן: וכל הפעילויות תעשנה בתחומים, אני לא רוצה לקרוא לזה תחומים, אבל על-פי הנחיות של אנשי מקצוע שהם מומחים לגילאים האלה.

אברהם זוכמן: אילו פעילויות, אילו הכשרות גופניות וכל ענפי הספורט מוזמנים לפעול דרך התאחדות הספורט בבתי-הספר שהיא פועלת בבתי-ספר.

אברהם זוכמן: וכל אחד ימצא את מקומו.

מל פולישוק-בלוך: באיזה ענפים?

אברהם זוכמן: כיום הם פועלים במספר ענפים לא רב.

מל פולישוק-בלוך: מה יש היום, כדורגל, כדורסל?

אברהם זוכמן: כדורגל בנות.

אברהם זוכמן: התחלנו כדורגל בנים בגילאי כיתות ה'-ו'.

אברהם זוכמן: כדורסל בנות בגילאים של חטיבות הביניים.

מל פולישוק-בלוך: וכדורסל בנים אין?

אברהם זוכמן: כדורסל בנים אלה תחרויות במסגרת בתי-ספר, לא של האיגוד.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת מה אתם עושים במסגרת התאחדות בתי-הספר?

אברהם זוכמן: יש לנו כדוריד, יש לנו אתלטיקה, שחמט, כדורעף.

אברהם זוכמן: ישנם עוד מספר ענפים.

אברהם זוכמן: מה שאני אומר, זה שכל ענף שמעונין להיכנס פנימה, לשתף פעולה מול ההתאחדות ואנחנו- - -

מל פולישוק-בלוך: תסביר לי עכשיו איך זה עובד בפועל?

אברהם זוכמן: אל"ף, כמועדון מועדון שהתלמידים לקראת סוף יום הלימודים, יש מאמנים בבית-הספר בכל מיני ענפים.

אברהם זוכמן: ישנן פעילויות ספורטיביות עממיות, שתלמידים משתתפים.

מל פולישוק-בלוך: מי מממן את זה?

אברהם זוכמן: הרוב הגדול, זה לא נכון לומר הרוב, אבל כ-50 אחוז משרד החינוך וחלק אחר זה הרשות המקומית וההורים.

אברהם זוכמן: ועכשיו שתהיה הנחיה של שהתלמיד או ההורים לא משלמים, נצטרך לראות איך לפתור את הבעיה.

שמואל הר-נוי: צריך לזכור שמ-08:00 עד 16:00 ממומן הבסיס.

שמואל הר-נוי: זאת אומרת, כשעה.

שמואל הר-נוי: מבחינת מקורות המימון של ההורים יהיה מקורות המימון של בית-הספר.

מל פולישוק-בלוך: זה רצוי מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אבל עכשיו השאלה אם אתה רוצה לשתף את האיגודים, למה שהם לא ייתנו חלק במימון?

שוקי דקל: כמה דברים.

שוקי דקל: כי באמת בשאלה שלך הובלת את זה באמת ישר לפרקטיקה איך זה הולך להתבצע.

שוקי דקל: צריך לזכור שהספורט הוא מתנהל באגודות, במועדונים.

שוקי דקל: והאיגודים הם מנהלים את הליגות והתחרויות ומנהלים את הנבחרות.

שוקי דקל: כך זה נהוג.

שוקי דקל: התאחדות ספורט בתי-ספר שזוכמן דיבר עליה, היא לאט לאט נכנסת יותר ענפים וגם עתידית צריכה לרדת גם בגילאים ולעלות בגילאים.

שוקי דקל: זה תלוי בהרבה דברים.

שוקי דקל: במסגרת, אם אנחנו נחזור לנושא שבשבילו אנחנו בעצם דנים, במסגרת הרפורמה שתהיה מ-8 עד 4.

שוקי דקל: האגודות, המועדונים של הענפים השונים, הטוב ביותר שהם יתחברו למועדון הבית-ספרי שקיים בעיר.

שוקי דקל: החיבור צריך להיות מתואם עם מנהלים.

מל פולישוק-בלוך: מי יעשה את התיאום הזה?

שוקי דקל: מנהל המחלקה ברשות המקומית.

מל פולישוק-בלוך: מחלקת החינוך או מחלקת הספורט?

שוקי דקל: מחלקת הספורט.

שוקי דקל: כי זה ספורט.

מל פולישוק-בלוך: לא יבוא מנהל מחלקת החינוך ויגיד : "אל תתערב לי".

שוקי דקל: כי גם היום הוא לא מתערב לו.

מל פולישוק-בלוך: לא, כי אנחנו רוצים לבנות מבנה אחר שהאיגודים ייכנסו לבתי-ספר.

מל פולישוק-בלוך: יבוא מנהל מחלקת החינוך, אומר: "אתה תתעסק אחר-הצהרים בחוגים".

שוקי דקל: אז זה המודל שאנחנו הולכים להציע שאם הפעולה נעשית בתיאום עם המועדון הבית-ספרי, עם בית-ספר ועם האגודה.

שוקי דקל: החיבור הזה חייב להיות כי זה בעצם של המציאות.

שוקי דקל: את המודל הזה אנחנו בדיוק מכינים כדי לעשות אותו.

שוקי דקל: זה לא פשוט גם מבחינת בית-ספר וגם מבחינת האגודות.

מל פולישוק-בלוך: תשמע, אם החיים היו פשוטים, לא היינו צריכים לשבת פה.

מל פולישוק-בלוך: ברור לי שזה לא פשוט ויהיה בעיות.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני חושבת שצריך לבנות את הדברים מבוסס קצת.

חיים שושן: אני רוצה רגע דווקא מזווית קצת אחרת שבדיוק עלתה גם מה שאמר שוקי וגם מה שאת אמרת זה נושא האגודות.

חיים שושן: כמובן כשיצא הדוח הדבר הראשון שמטריד ומדאיג את, אני מדבר מהכיוון של אגודות הספורט, גם ממכבי וגם מהארגונים האחרים, בעצם כולם.

חיים שושן: וגם היתה לי שיחה אפילו עם נציג המשרד, עם אורי, כי כמו שאת הצגת בתוך הדברים, טווח השעות מצטמצם ואז כאילו זה פוגע לכאורה בזמן הפנוי שיש לאותם ילדים שפועלים במסגרת אגודות.

חיים שושן: זאת בעצם הנקודה שאיתה התחלת וזה בדיוק העניין.

חיים שושן: ועל זה בעצם כל העסק מסתובב.

חיים שושן: אז מעבר למידע ולאינפורמציה שפה נמסר על-ידי, גם שוקי וגם זוכמן, וגם אני רוצה להוסיף ולומר שהיה לפני כחודש דיון וסקירה מאוד ממצה בוועד האולימפי בהשתתפות כל יושבי-ראש ארגוני הספורט, סקירה של חבר הוועדה, מאיר שני.

חיים שושן: מאיר נתן סקירה די רחבה על העניין.

חיים שושן: ומה שיצא בסוף דבריו ובדיון מאוד קצר, שבעצם כמעט שבדוח בנושא הספורט לא נגעו מהזווית שאני מדבר עליה, לא מדבר מהזווית של המשרד אלא של האגודות.

חיים שושן: כל הנושא שאת העלית אותו לפרקטיקה לא קיבל ביטוי בדוח.

מל פולישוק-בלוך: חלק גדול מהביקורת כנגד דברת שנשמעת, זה הנושא הזה שהם לא התעסקו כל-כך בתכנים.

מל פולישוק-בלוך: אז כמו שהם לא עסקו בתכני הגיאוגרפיה, הם לא עסקו בתכני הספורט.

מל פולישוק-בלוך: נכון?

שמואל הר-נוי: לא זאת הנקודה.

שמואל הר-נוי: הנקודה היא שאי אפשר להקיף את מרחב החיים של כל השבוע.

שמואל הר-נוי: כי זה ספורט וזה תרבות.

מל פולישוק-בלוך: אבל לא עסקתם בזה.

מל פולישוק-בלוך: לא נכנסתם לעומק בתכנים האלה.

מל פולישוק-בלוך: אמרתם בגדול, יהיה פעילות ספורטיבית תרבותית, לא נכנסתם למה ואיך.

שמואל הר-נוי: זה נכון.

חיים שושן: נכון, כולם אומרים בכלל לא.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת, זה הביקורת שנשמעת, אני לא אומרת שהיא ביקורת מוצדקת.

מל פולישוק-בלוך: משום שהוועדה החליטה לכיוון מסוים.

חיים שושן: אחד הדברים לאור מה שעכשיו אמרנו שעלה בדיון הזה, ואני רוצה לכוונן את דבריי למה שביקשת בכוונה ולהיות פרקטי.

חיים שושן: זה שצריכה לקום איזה שהיא ועדה משותפת לכל הגופים כדי שתיתן את הדעת.

חיים שושן: כיוון שהדוח לא עסק בתחום של איך זה זה.

חיים שושן: זה בעצם מה שרציתי לומר משפט אחד, צריך להקים איזשהו גוף משותף מעבר למה שאמר שוקי, שהוא כשלעצמו גם נכון לגבי הפעילות, אבל צריכה להיות איזה ועדה שתעסוק, כי באמת בתכנים האלה, לא עשו.

חיים שושן: וזה גם מה שעלה באותו דיון שהיה לפני חודש בהשתתפות מרבית נציגי האיגודים.

חיים שושן: עכשיו היצרן או הצרכן הגדול ביורת זה באמת הילדים שבאים מאגודות הספורט.

חיים שושן: ולכן, גם ירמי הרגע אמר כיושב-ראש האיגוד, שבאמת האיגוד פועל ועושה עבודה בגילאים.

חיים שושן: כל המערכת הזאת צריכה לקבל ביטוי באיזה שהיא ועדה או איזה גוף שיקום.

מל פולישוק-בלוך: בוועדות שאתה דיברת עליהם, שוקי, זה ועדות פנימיות של משרד החינוך?

שוקי דקל: הן לא ועדות פנימיות של המשרד.

שמואל הר-נוי: יש גם ועדה אחת של משרד החינוך שעוסקת בכל התכנים של יום לימודים מלא.

מל פולישוק-בלוך: מי עומד בראשה?

שמואל הר-נוי: נח שלו שעוסק בימי שישי בתכנים של ימי שישי.

שמואל הר-נוי: ושוקי דקל היה שותף בחלק מהדיונים.

שמואל הר-נוי: ובונים את זה בהיבט של התכנים ואיך זה יתבצע.

שמואל הר-נוי: תזכרו שלשעות האלה, שאנחנו כל-כך מדברים עליהן, יש תחרות מאוד גדולה.

שמואל הר-נוי: כמו שיעורי בית וזה אומנויות.

שמואל הר-נוי: ואנחנו הולכים כל השבוע להיכנס כאן עם כל גופים ויהיו חשובים מאוד, כולם מתחרים על שמונה שעות.

מל פולישוק-בלוך: יותר, על תשע שעות.

שמואל הר-נוי: זה פחות משמונה שעות.

שמואל הר-נוי: כי צריך לזכור שחלק זה גם להזנה וחלק זה אומנויות, חלק זה שיעורי בית.

מל פולישוק-בלוך: כן, כן, אנחנו יודעים את זה.

שמואל הר-נוי: זאת אומרת, על כל זה מתחרה כל המערכת.

שמואל הר-נוי: צריך לשים את הדברים בפרופורציות.

מל פולישוק-בלוך: ברור.

רות בר-סיני: אני רוצה להציג את עצמי כיוון שרוב היושבים פה לא מכירים ואני רוצה לבקש את רשותכם ללכת צעד אחד אחורה.

רות בר-סיני: שמי רותי בר-סיני, הוריי היו שניהם אנשי משרד החינוך, עוסק בחינוך גופני.

רות בר-סיני: ואני מורה פה בדוד ילין לחינוך גופני, אני עוסקת בחינוך גופני עם ילדים מגיל שלוש עד סטודנטים.

רות בר-סיני: ואני רוצה ללכת טיפונת אחורה, כי אני מסתכלת על חתך של משהו כמו 25 שעות עבודה שלי וקבלת סטודנטים מכל רחבי הארץ במכללה.

רות בר-סיני: והתמונה שמצטיירת, ויסלחו אנשי חינוך הגופני, התמונה שאני מקבלת היא תמונה מאוד עצובה.

רות בר-סיני: ואת גבירתי, נגעת בזה בכמה דברים.

רות בר-סיני: הסטודנטים ברובם לא אוהבים, לא משחקי כדור, הם חתך של כל הארץ, הם לא ירושלמים, הם לא אוהבים את הריצה, הם לא אוהבים את האתלטיקה, הם מאוד לא אוהבים את הדברים האלה.

רות בר-סיני: עכשיו מה שאני רואה שמתמזג פה.

מל פולישוק-בלוך: הם רק מקסימום מזיזים את האצבע.

רות בר-סיני: לא, הם מאוד רוצים לדעת איך להחזיק את הגוף שלהם, איך להיות ביציה נכונה.

רות בר-סיני: הם רוצים לדעת למה הילדים שלהם והילדים שאני עובדת איתם בכיתה ב' לא יכולים לעמוד על רגל אחת.

רות בר-סיני: כי הם כבר לא משחקים בחוץ וכבר כל השעות מחשב וכל שעות האומנות ואני לא מזלזלת בזה.

רות בר-סיני: כלומר, הפרופורציה שהולכת פה היא פרופורציה לא נכונה.

מל פולישוק-בלוך: לא נכונה ולא בריאה.

רות בר-סיני: הילדים הפרטיים שלי עוסקים בספורט, הם משחקים כדורסל, זה לא רלוונטי.

רות בר-סיני: הילד הממוצע לא הולך לאגודת ספורט.

רות בר-סיני: ואנחנו עם כל הכבוד, לא מדינה אולימפית.

רות בר-סיני: אז השאלה מה אנחנו עושים בשעות הנוספות האלה והאם לא נכון היה להוסיף לתוך המערכת שעה נוספת שבה עוסקים בדברים הנוספים.

רות בר-סיני: לא במדידה של ריצה ולא בעידוד של ספורט תחרותי שכבודו במקומו מונח.

רות בר-סיני: אלה פלג מאוד קטן מהילדים.

רות בר-סיני: השעות האלה היו צריכות להיות, יושבים שמונה שעות בתוך בית-הספר, שיהיו לפחות שלוש שעות של חינוך גופני שבהם מכניסים תכנים שאף פעם לא היו לנו זמן לעשות אותם.

רות בר-סיני: שבהם מלמדים ילד איך הוא מחזיק את הגוף שלו.

רות בר-סיני: תסתכלו על ילדים בכיתות א' ב' היום, כולם נראים ככה.

רות בר-סיני: זה לא הולך להשתפר.

רות בר-סיני: שבחור מגיע לאוניברסיטה הוא יגיד: "למה אין לי ספורט חובה".

רות בר-סיני: ספורט חובה התבטל באוניברסיטאות, אין את זה יותר.

רות בר-סיני: אז מה אנחנו עושים, עכשיו נכניס את האגודות ויסלחו האגודות, הילד שלי הולך לשחק כדורסל שלוש פעמים בשבוע, על הכיאפק.

רות בר-סיני: אני משלמת הרבה כסף בשביל זה.

רות בר-סיני: לא איכפת לי שזה יהיה בבית-הספר.

רות בר-סיני: אבל זאת הפרופורציה שאליה אנחנו רוצים, זה מה שדברת מוביל?

רות בר-סיני: ביום הלימודים הארוך היה צריך להוסיף עוד שעה מינימום לתוך המערכת שבה המורה לחינוך גופני מתעסק בדברים שדיברת עליהם.

רות בר-סיני: חינוך לערכים, בריאות.

רות בר-סיני: אף אחד לא יודע שום דבר.

רות בר-סיני: והדברים האלה היו צריכים להיות חובה בתוך המערכת ולא עוד הזדמנות להכניס את האגודות.

רות בר-סיני: עוד ספורט כדורגל, כמה בנות משחקות כדורגל?

רות בר-סיני: נחמד, יפה וטוב.

רות בר-סיני: אבל איפה הפרופורציות בין הדברים.

רות בר-סיני: אז אני לא יודעת אם זה מאוחר מדי לחזור לוועדת דברת.

רות בר-סיני: בעיני זה אקוטי.

רות בר-סיני: עכשיו אני נותנת לסטודנטים שלי כל שנה למלא מה הם לא היו רוצים לעשות בחינוך גופני.

רות בר-סיני: מה הם לא היו רוצים לעשות.

רות בר-סיני: וכל הדברים האלה זה הדברים שהאגודות רוצות להכניס עכשיו.

רות בר-סיני: לא את הכדורגל, לא את הכדורסל, הם עשו את זה בלי סוף, זה יצא להם מהאוזניים.

רות בר-סיני: אני מכירה היטב את תכנית הלימודים של החינוך הגופני.

רות בר-סיני: יש בה הרבה דברים יפיפיים, רק אין זמן לעשות אותם.

רות בר-סיני: אז זאת היתה ההזדמנות שכל ילד ממוצע יתעסק בדברים האלה.

רות בר-סיני: שיהיה לו קצת פעילות נופש, שלא רק יתחרה ולא רק יחשוב על האולימפיאדה, תסלחו לי.

רות בר-סיני: שילד ישחק סתם פעילות נופש, שייהנה מהדבר הזה, שילמד מה לאכול, איך לאכול, איזה בעיות השמנה יש לנו.

רות בר-סיני: הדברים האלה קשורים ביחד.

רות בר-סיני: ויש מורים לחינוך גופני שיכולים לעשות את זה, זה נכון שלא כולם, אני מודה.

רות בר-סיני: ואני חושבת שהדיון פה, המיזוג וההכנסה עוד של האגודות ואני בעצמי ספורטאית.

רות בר-סיני: אני מתעסקת בשיט, אני עושה מיליון דברים.

רות בר-סיני: זה לא רלוונטי.

רות בר-סיני: מקום בית-הספר הוא להרחיב לממוצע את השעות.

רות בר-סיני: ויש הרבה בתי-ספר שיש להם שעה אחת, לא אחד ולא שניים.

רות בר-סיני: כולל פה בתוך ירושלים ואיפה שאפשר, מורידים את השעה של החינוך הגופני ודוחפים משהו אחר וכולנו יודעים את זה.

רות בר-סיני: אז זה שלנו יש כסף לשלוח את הילדים שלנו אחר-הצהרים, זה לא מוצדק.

רות בר-סיני: ואני אומרת לכם, ב-10, 15 השנים האחרונות היכולת הגופנית של ילד ממוצע רק יורדת.

רות בר-סיני: טלוויזיה, המחשב, המצב הביטחוני לא יוצאים החוצה, לא משחקים בחוץ.

רות בר-סיני: ונוסף לזה כל העניין של החברות הסוציאליזאציה.

רות בר-סיני: מה מצפים?

רות בר-סיני: איפה אנחנו למדנו להתעסק עם כל הבעיות החברתיות?

רות בר-סיני: בחוץ.

רות בר-סיני: לשחק במשחקי ספורט, בכדורגל.

רות בר-סיני: היום ילדים גם את זה לא עושים.

רות בר-סיני: ממי מצפים שיעשה את זה?

רות בר-סיני: המורה בבית-הספר.

רות בר-סיני: איך עוד ילד יידע לתקשר עם החברים שלו, במקום להוסיף עוד שעות, בעיני - אפילו ארבע שעות בשבוע.

רות בר-סיני: עכשיו אני חייתי בארצות-הברית בשבתון.

מל פולישוק-בלוך: לי אין ספק שבכל יום לימודים צריכה להיות שעת ספורט.

מל פולישוק-בלוך: אין לי בכלל ספק בזה.

מל פולישוק-בלוך: ומכיוון שאנחנו מדברים על חמישה ימי לימוד, אנחנו צריכים לדאוג שחלק יהיו בנושא של חינוך גופני , אותם ערכים שאת דיברת, להכיר את הגוף, לדעת מה המשמעות של הגוף והפעילות הספורטיבית.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, הערכיות של הפעילות הספורטיבית.

מל פולישוק-בלוך: דיברת על הרוח הספורטיבית, המצוינות, התחרותיות, ההקשבה.

מל פולישוק-בלוך: וחלק מזה צריך להיות פעילות ספורטיבית.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו פעילות ספורטיבית יכולה להיות התעמלות, אבל יכולה גם להיות במסגרת איגודים למיניהם.

מל פולישוק-בלוך: כי מה לעשות, ילדים יותר מתחברים, אני לא יודעת, לי אין נתונים, אני מכירה ממקור ראשון מה שנקרא, וזה בטח לא חתך מייצג.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני חושבת שילדים אוהבים לשחק, זאת אומרת, גם חשוב שישחקו ביחד.

מל פולישוק-בלוך: ואני רואה שהחוגים לכדורסל והחוגים לכדורגל או משחקי כדורגל, בכל זאת תופסים, במיוחד את הבנים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לפני שבוע כאן קיימנו דיון בנושא של השחמט.

מל פולישוק-בלוך: זה ספורט אחר לגמרי ולא על כל מה שאת מדברת, אבל אם מדברים על רוח ספורטיבית ועל כל מיני ערכיות של ספורט, בהחלט בשחמט את יכולה למצוא את זה.

מל פולישוק-בלוך: מה שאני מנסה לומר הוא, אנחנו דיברנו על ספורט בהקשר של שנים.

מל פולישוק-בלוך: יש היבטים שונים, לא כאן המקום.

מל פולישוק-בלוך: אבל אין ספק שצריך לתת מענה לכולם.

מל פולישוק-בלוך: אם לך ארבע, חמש שעות במערכת, את יכולה למצוא את הפתרון לכולם.

רות בר-סיני: אבל הפרופורציה בין הדברים צריכה להיות כזאת שלכל ילד, גם מי שלא מוצא את עצמו בכדורסל.

מל פולישוק-בלוך: זה בוודאי.

ירמי אולמרט: קודם כל, הדיון הזה שהוא חשוב בעצם קיומו, בראש ובראשונה.

ירמי אולמרט: אני לא ציפיתי שאנחנו היום בדיון הזה ניכנס לדקויות של תכנים או של תכניות.

ירמי אולמרט: אלא בהחלט הייתי רוצה לראות בדיון הזה בעצם התנעה לניסיון להשלים את מה שוועדת דברת בדגם שהיא עבדה ובנוסח של הסיכום של אי כניסה לתכנים, בסופו של דבר, כמה עד כמה שבזמן עוד מתאפשר לנו, ניכנס לדברים האלה.

ירמי אולמרט: כשהתווית ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת עומדת ללא ספק ממעל.

ירמי אולמרט: ואת הדברים האלה צריך יהיה לעשות.

ירמי אולמרט: אני חייב לומר שדיברתי בחוץ קודם עם גדעון בן-דרור, אני אומר את זה לך, דיברתי אתו על כמה דברים בתכנים של מה שאנחנו קוראים, אפילו שעות פרונטליות, בדיוק על הדברים שאת הזכרת אותם.

ירמי אולמרט: בדיוק בנושאים שהם חינוך לספורט.

ירמי אולמרט: ראיתי גם את כותרת הדיון, זה בחינוך לספורט ובדיוק דיברתי על הנושא של היבטים רפואיים ועל הנושאים של, דרך אגב לא הוזכר פה עד היום, ואני בטוח שאם יופיעו למשל אלה שעוסקים בנושא של שיפוט בספורט וכל הנושא של רוח ספורטיבית ואלה.

ירמי אולמרט: מן הסתם נחסוך הרבה דברים שאנחנו רואים ביציעים ולא חשוב באיזה סוגי משחקים.

ירמי אולמרט: וזה חלק מחינוך שישנו.

ירמי אולמרט: כך שגם בכמה דברים שאולי אני אגע בהם, אני קורא לזה בסוגי יחסי גומלין שעלו פה, זה לא ניסיון להיכנס לשום תוכן לפני שצריך יהיה לשבת על זה ובצורה יותר רחבה.

ירמי אולמרט: אני גם מטבע הדברים כיושב-ראש איגוד הכדורסל במהלך שאנחנו עשינו אותו, למעשה עבודת מטה שהיתה בשנים קודמות, אבל בהכרעה שהיתה בשנה שעברה.

ירמי אולמרט: ואנחנו בעצם יחד עם משרד החינוך, התרבות והספורט במהלך אסטרטגי, שבו אנחנו נקרא לזה בגדול, "חיסלנו" את התחרותיות בכדורסל בנות עד כיתה ז', בשנה הקרובה זאת תהיה כיתה ח' שתצטרף.

ירמי אולמרט: כלומר, אלה של כיתה ז' של היום שימשיכו לעבור ולפעול במסגרת בתי-הספר גם בכיתה ח'.

ירמי אולמרט: ועם הכרעה שקבענו אותה עד פסח, תשס"ו, כהכרעה על כיתה ט'.

ירמי אולמרט: זאת אומרת, אנחנו ביטלנו את כל הפעילות הספורטיבית במסגרת התאחדות הכדורסל בנות בגילאים האלה.

ירמי אולמרט: כשנקודת המוצא היתה כיתה ג'.

מל פולישוק-בלוך: למה ביטלתם?

שוקי דקל: לגיל הזה היתה ליגה באיגוד הכדורסל וגם ליגה שרשויות מקומיות והתאחדות בתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: בגלל הכפילות?

ירמי אולמרט: נקודת המוצא היתה של ריכוז מאמץ של ניצול היכולת ובהחלט יש לזה גם יתרונות של מקורות כספיים.

ירמי אולמרט: והמהלך הזה קיבלנו אותו כהחלטה אסטרטגית לחמש-שש שנים לפחות.

ירמי אולמרט: לא מנקודת המוצא, בואו נעשה לשנה ואחרי שנה נחליט, כי אנחנו יודעים שבתום השנה אתה לא מסוגל לקבל את המסקנות הראויות ואתה מטבע הדברים נוטה לקבל אז החלטות אחרות.

ירמי אולמרט: ואתה בעצם לא מגיע לשום דבר וכל פעם אתה מחדש רץ על שנה.

ירמי אולמרט: עכשיו דווקא חבר-הכנסת טלב אלסאנע שיצא, באיזשהו מקום הוא חסר לי.

ירמי אולמרט: כדוגמה, כי אין פה ייצוג של.

מל פולישוק-בלוך: לי חסרים פה 14.

ירמי אולמרט: זה בעיה שלך, אני לוקח אותו רק.

מל פולישוק-בלוך: לא, זה בעיה שלכם גם.

מל פולישוק-בלוך: אלה הנציגים שלכם.

ירמי אולמרט: כן, זה נכון.

ירמי אולמרט: אני לוקח אותו כדוגמה, אנחנו עוסקים פה בסוגייה שנקראת אגודות.

ירמי אולמרט: אנחנו מדברים על איגודים, אנחנו מדברים על בתי-ספר, אנחנו מדברים על רשויות מקומיות.

ירמי אולמרט: הדברים האלה לא בהכרח מתחברים.

ירמי אולמרט: אני אקח עיר גדולה, אחת הערים הגדולות בארץ, חולון, ראש העיר חולון, היה ידיד טוב שלי, הוא היה כדורגלן.

ירמי אולמרט: היום הוא אומר: "אני לא רוצה לתת בכל לספורט".

מל פולישוק-בלוך: למה?

ירמי אולמרט: לא רוצה.

ירמי אולמרט: "אני הקמתי היכל תרבות, אני הקמתי תיאטרון, אני עכשיו עושה עדליאדע".

ירמי אולמרט: הוא עושה הרבה פעולות תרבות דרך אגב, הוא לא נותן היום לספורט.

מל פולישוק-בלוך: למה?

ירמי אולמרט: החלטה שלו.

ירמי אולמרט: החלטה אסטרטגית, "תביאו את הכסף מגורמים כלכליים, אני לא רוצה לספורט, אני רוצה היום לתרבות".

שוקי דקל: על מה אתה מדבר.

ירמי אולמרט: רגע, אני אומר לך על הספורט כאן אצלי, על הכדורסל.

מל פולישוק-בלוך: לא, כי אתה אומר דברים שזה נשמע מטעה.

ירמי אולמרט: לא, אני יושב-ראש איגוד הכדורסל.

ירמי אולמרט: אני מדבר על הכדורסל.

ירמי אולמרט: מה שאני בא ואני אומר, אנחנו פה על פניו ככה הנחנו היום מספר גורמים שלא בהכרח יש ביניהם זיקה ביחסי גומלין שיביאו לשיתוף פעולה.

מל פולישוק-בלוך: למה לא בהכרח, למה אתה נשמע עדין.

מל פולישוק-בלוך: אין חיבור, יש עימות, יש כפילות, יש מלחמה, יש אותו קליינט וכל אחד מנסה למשוך אותו למקום אחר.

מל פולישוק-בלוך: על זה אנחנו מדברים.

ירמי אולמרט: לכן על פניו, במהלך שעשינו קודם כל לגבי הבנות, נכון להיום אנחנו כרגע בהתייחס לסוגיית הרפורמה של דוח דברת, כרגע לנו עם הבנות, אין בעיה.

ירמי אולמרט: יש לנו בהחלט בעיה היום עם הבנים.

ירמי אולמרט: ופה אני נכנס לנושא האגודות.

ירמי אולמרט: קחי עיר גדולה כמו תל-אביב, שאתה לוקח איזשהו סוג של בית-ספר, אתה אומר: "רגע, איזה אגודה תיכנס מכבי או הפועל".

ירמי אולמרט: דרך אגב, חלק מהאגודות הגדולות, אני אקח במקרה הזה את שתי הגדולות של תל-אביב.

ירמי אולמרט: הפועל תל-אביב במשך שנים הפעילה מערך שלם של בתי-ספר לכדורגל שהיו מחוברים עם נושאים של חינוך החברה, לי לפחות יצא איזשהו תפקיד אחר עם עמי איילון שבאיזשהו שלב עמד בראש הפרוייקט הזה.

ירמי אולמרט: שפעלו בעשרות בתי-ספר וביישובים.

ירמי אולמרט: דרך אגב, לכן אמרתי, גם המגזר הערבי והדרוזי והבדואי וכך הלאה.

ירמי אולמרט: והדבר הזה נכון גם לבתי-ספר לכדורסל שלמשל מכבי תל-אביב.

ירמי אולמרט: דרך אגב, אני מגבעת שמואל, בית-הספר לכדורסל בגבעת שמואל מתעסק לרבות אור-יהודה.

ירמי אולמרט: אבל אני לא רואה מצב שמחר בקרית אונו או את כל ארבעת או חמשת, או שבעת היישובים הרלוונטיים, יתעסקו בהם מחלקות החינוך בסוגייה אחת שעוסקת בספורט.

ירמי אולמרט: תהיה פה בעיה לכן אני לא בא לפתור את הדברים היום.

ירמי אולמרט: אנחנו היום מקיימים אצלנו במסגרת איגוד הכדורסל, הוועדה המקצועית שבראשה איתן רוב, ואנחנו בוחנים בנושאים למצות את העניין.

ירמי אולמרט: ואחד הכיוונים שאנחנו מנסים לבחון ולראות ביחד עם מינהל הספורט בהמשך, זה איך אולי משלבים את הבנים במסגרת פעילות בתי-הספר בדגם שהתחלנו עם הבנות.

ירמי אולמרט: במקומות וביישובים שבהם יש גם אגודות ויש אחר-כך לאיפה להוציא את הנערות של היום ובהמשך אולי גם הנערים זה יותר קל, ואני תמיד אמרתי להם כשנעשה מהלך בנתיבות, אז ממחר אין בהכרח אגודה שהיום קיימת בנתיבות.

ירמי אולמרט: ואז תהיה השאלה, או-קיי, אז עשינו משהו, הגענו עד גיל בית-ספר תיכון, מה קורה אז בנתיבות.

ירמי אולמרט: מה קורה עם הילדים, אם דרך אגב, הם יהיו כשרוניים, הוא התחיל בדימונה אם אני לא טועה, וכל החברה הייחודיים הטובים ירוצו עם המשפחות שלהם מהפריפריה למועדונים הגדולים.

ירמי אולמרט: עלתה פה נקודה של כסף.

ירמי אולמרט: בתי-הספר לכדורסל היום זה מקור הכנסה מהכנסות לאגודות שמקיימות אותן.

ירמי אולמרט: התשלומים שמשלמים, התשלומים, רותי, שאת משלמת, להפועל ירושלים או מישהו אחר, משלמים סכומים לא קטנים.

ירמי אולמרט: לדברים האלה זה מקור הכנסה לא רע.

ירמי אולמרט: אבל שמעתי קודם את זוכמן מדבר על האיגודים וכסף, מאיפה?

מל פולישוק-בלוך: אני אמרתי את זה.

ירמי אולמרט: היום האיגודים, התקציב שלה, חוץ ממה שמקבלים, קצת ממינהל הספורט והמועצה להימורים, הרבה נכנס מהתשלומים של האגודות.

מל פולישוק-בלוך: טוב, אז זה ברור שאין לכם כסף.

מל פולישוק-בלוך: תראה, כל מה שאתה אמרת.

ירמי אולמרט: רגע, והנקודה הכי חשובה שפה צריכים לראות, למערכת החינוך יש בסך-הכל הרבה יותר מתקנים ממה שיש לאגודות הספורט והיום אין כמעט תהליך של בניית מתקנים חדשים.

ירמי אולמרט: ולכן באותה סוג של פעילות, חיים קרא לזה ועדה, אני מניח שכל איגוד בטח יישב בנפרד, או ההתאחדות תשב בנפרד עם מינהל הספורט.

ירמי אולמרט: צריכה להיות התוויה לסוג של פעילות שבו הכל יחסי הגומלין וכל החתכים שעומדים על הפרק ייכנסו וייבחנו.

ירמי אולמרט: וצריך למצוא בהם את השילוב שבהחלט דיברת עליו גם רותי.

ירמי אולמרט: כי אני חושב שאנחנו נקבל בעניין הזה קודם כל אזרחים בספורט יותר טובים, גם אם לא כולם יהיה אחר-כך יהיה פעילים בקבוצות ספורט תחרותיות.

ירמי אולמרט: אבל ההתעלמות שהיתה עד היום, אני חושב שבשם השולחן הזה, אני יכול להגיד שזאתי בעצם גם הגדרת מחאה לכך שבתהליך כזה חשוב של הרפורמה נושא הספורט לא- - -

מל פולישוק-בלוך: ועדת דברת לא היתה בקשר?

ירמי אולמרט: בכלל לא.

מל פולישוק-בלוך: הרי יש קשר, בכל זאת.

נועם עזרא: רציתי להעיר שלוש נקודות קטנות.

נועם עזרא: אנחנו מדברים קודם כל תשתיות, דיברו לבנות שירותים, לבנות פינות למורים, לבנות הזנה.

נועם עזרא: אני רוצה מגרשי ספורט.

נועם עזרא: יש חלק בבתי-הספר שמתקני הספורט שלהם מתחת לכל ביקורת.

נועם עזרא: ואפילו חשק לשחק כדורגל אין שמה.

נועם עזרא: קודם כל צריך לבנות איזה שהיא תכנית.

נועם עזרא: אנחנו מודעים לזה שזה השקעות ענק, אבל צריך שיהיה מקום להיות פה, מקום נעים ומקום לפרוק קצת את המתחים ואת הקטע הזה בספורט.

נועם עזרא: זה אחד.

נועם עזרא: שתיים, יש לי בעיה עם התשלומים.

נועם עזרא: המון כסף, זה כל בתי-הספר לכדורסל, אני רוצה שזה יהיה בתוך בתי-הספר ושזה לא יעלה לי כסף.

מל פולישוק-בלוך: זה כבר נאמר.

נועם עזרא: ילדים גם כשאין להם הרבה כסף, יגיעו לזה.

נועם עזרא: הערה אישית לחבר'ה האלה פה של אגודות הספורט, אני לא דואג להם כי התחרות.

נועם עזרא: התחרות שתיווצר בבתי-הספר אוטומטית תזניק אותם קדימה.

נועם עזרא: כי חלק מהתחרות תהיה קבוצת כדורסל של בית-הספר, בית ספר לכדורגל בבית-ספר.

נועם עזרא: ברגע שתהיה תחרות בין בתי-הספר על התלמידים, שזה חלק מדוח דברת, הם יצטרכו להציג איזשהו פנים.

נועם עזרא: הפנים שלהם יהיו גם קבוצת הספורט שזה קורה בכל העולם כמעט.

מל פולישוק-בלוך: זה קורה גם היום.

נועם עזרא: כן, אבל היום פחות.

נועם עזרא: אני אומר שמנהל של בית-הספר שירצה קבוצת כדורסל.

אורי שילה: לכדורגל זאת מכה קשה.

אורי שילה: זו מכה קשה ואני אסביר גם למה ואני אסביר גם למה זה מכה יותר קשה לדוגמה מהכדורסל.

אורי שילה: רוב הפעילויות של הגילאים הצעירים בכדורגל מתרחשות בשעות הצהרים ואחר-הצהרים המוקדמות.

אורי שילה: צריכים להבין לעומת כדורסל, כדוריד, כדורעף, זה עוד פעילויות שמתקיימות ברובן באולמות סגורים עם תאורה, עם מתקנים נגישים בכל מקום, יש מפעלי פיס ויש אולמות ויש תשתיות ומגרש כדורסל יש כמעט בכל מקום ויש כמה מגרשים חיצוניים.

אורי שילה: בכדורגל אין זה.

אורי שילה: הכדורגל רוב הפעילות מתבססת בשעות היום, מצוקת המתקנים היא אמיתית.

אורי שילה: גם בליגת העל ובליגה הלאומית של הבוגרים יש מצוקת מתקנים קשה וקבוצות כמו בני סכנין בליגת על נודדות ממגרש למגרש בגלל תאורה.

אורי שילה: אז קל וחומר אנחנו מדברים על ילדים שהם בגילאים צעירים של ה' ו', שהפעילות שלהם היא ב-14:00, 15:00 ו- 16:00 זה מאות ואלפי קבוצות וזה גילאים שהולכים בסרט נע.

אורי שילה: ולא יהיה להם מתקנים.

אורי שילה: הם לא יכולים להגיע ב-17:00 למגרש ולשחק כדורגל כי כבר אין אור ואין איפה לעשות את זה.

אורי שילה: זו נקודה אחת שצריך להבין והכדורגל, לא שאני מאמין באף ספורט, אבל זה הספורט הפופלארי במדינה.

אורי שילה: הוא וכדורסל בגילאים האלה.

מל פולישוק-בלוך: יש לך הערכה כמה ילדים משחקים?

אורי שילה: לא הערכה, יש לי נתונים מדויקים.

אורי שילה: בסביבות 30 אלף ילדים רק רשומים בהתאחדות לכדורגל.

מל פולישוק-בלוך: באיזה גילאים?

אורי שילה: החל מגילאים 9-10 ועד גילאים 18, בעצם ששמה נגמר הנוער, 18-19.

אורי שילה: יש בערך 30 אלף.

אורי שילה: זה דבר אחד.

אורי שילה: דבר שני, לגבי החיבור, כמו שנעשה לדוגמה.

מל פולישוק-בלוך: אבל הרבה יותר ילדים מ-30 אלף משחקים, כי הרי לא כולם רשומים.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על אלה שמשחקים.

אורי שילה: אני לא יודע אם אלה שמשחקים בשכונה אחר-הצהרים, אני לא מדבר עליהם.

אורי שילה: אני מדבר אבל על גילאים שלפני 9 ו10-, הגילאים של גילאים א',ב',ג' ו-ד'.

אורי שילה: זה בתי-ספר לכדורגל שנמצאים במסגרות של האגודות.

אורי שילה: אבל אין להם ליגות פעילות בהתאחדות.

מל פולישוק-בלוך: וכמה אתה מעריך?

אורי שילה: יש עוד עשרות אלפים.

אורי שילה: בערך באותה כמות.

מל פולישוק-בלוך: ירמי, יש לך הערכה כמה בכדורסל, הערכה גסה?

ירמי אולמרט: זה אלפים גם, סל הרשימות בסך-הכל למעלה בערך 400 קבוצות.

ירמי אולמרט: והרוב זה קבוצות צעירות, זה אלפים.

מל פולישוק-בלוך: לא מעבר לאלפים?

ירמי אולמרט: לא, אלפים.

אורי שילה: אז אני אומר, ה- 30 אלף רשומים, אבל אפשר להכפיל את זה והם מהווים את העתודה אחר כך לאותן אגודות.

אורי שילה: אז נכון שזה מקור כספי גם, אבל בכל זאת אם מזכירים את העולם, אז בעולם מתחילים בכל ספורט, בכל פעילות לשחק בשלב מוקדם.

אורי שילה: ויש על זה ויכוח, אני לא איש מקצוע אני אומר את האמת, אז אני לא רוצה להיכנס לתחום הזה.

אורי שילה: אבל כל הנושא של חיבור בתי-הספר עם האגודות במסגרת נגיד התאחדות בתי-הספר.

אורי שילה: אז אנחנו נפגשים איתם, זה לא שאנחנו לא נפגשים, אנחנו מדברים ועולים רעיונות.

אורי שילה: אבל יש פה בעיות אמיתיות והזכיר את זה ירמי בעניין הכדורסל.

אורי שילה: קבוצה לא תיקח חסות על בית-ספר מבחינה מקצועית, מבחינה פיננסית, מבחינת התוויה, אם היא לא יודעת שהילדים האלה אחר-כך יעברו אליה, על כל המשתמע מזה.

אורי שילה: מבחינת השלכות כלכליות.

אורי שילה: אם אני בתור מכבי תל-אביב כדורגל לוקח חסות על בית-ספר בתל-אביב, שולח לשם מאמנים, משקיע שם כסף, אני רוצה לדעת שהעתודה שאני משקיע שמה - תהיה שחקני מכבי תל-אביב.

אורי שילה: אני לא משקיע בשביל הפועל תל-אביב, לא משפיע בשביל בני-יהודה.

אורי שילה: משקיע בשביל מכבי-תל-אביב.

אורי שילה: אני פה בעצם מייצג את ההתאחדות לכדורגל, אבל אני שם על השולחן את המצוקות של הקבוצות, כי זה המצוקות שבסופו של השטח ברמת השטח יעלו.

אורי שילה: ובתוך בית-הספר אי אפשר להפריד בין כיתה ה'/2 לכיתה ה/3.

אורי שילה: ואם הילד הכי מוכשר בבית-ספר אז כל האגודות ירצו אותו.

אורי שילה: ואם יהיה בית-ספר שבמקרה בשכונה גרים חמישה טלנטים, אז כל הקבוצות יריבו עליהם וזה לא יהיה חלוקה שווה.

אורי שילה: ויש בעייתיות אמיתית לבוא לעירייה ולהגיד, מקיף זה, מקיף זה, מקיף זה, זה מכבי פתח-תקוה ובן-גוריון ואחד העם זה יהיה הפועל פתח-תקוה.

אורי שילה: יש בעיה אמיתית לעשות את זה.

מל פולישוק-בלוך: זה אופציה בהחלט אפשרית.

מל פולישוק-בלוך: אתה תרוויח ממה שמכבי פתח-תקווה ישקיעו, יכול להיות.

מל פולישוק-בלוך: ומישהו אחר ישקיע.

אורי שילה: ואז מה זה יעשה?

מל פולישוק-בלוך: זה יאזן.

אורי שילה: זה יעשה שתהיה משיכה וביטוי של התלמידים המצטיינים בספורט מסוים מבית-ספר לבית-ספר.

מל פולישוק-בלוך: זה קורה גם היום.

מל פולישוק-בלוך: הבת של שרל'ה שרון מהקיבוץ עברה לגור ברעננה כדי שיהיה לה.

מל פולישוק-בלוך: אז זה קורה היום גם, בלי דברת.

אורי שילה: אז צריך לקחת בחשבון שהאגודות יתנגדו לחיבור כזה, כי יש לזה משמעויות.

מל פולישוק-בלוך: ולהוציא את ההתאחדויות והאיגודים לגמרי מבתי-הספר, ולהגיד, אתם תתחילו לפעול ואנחנו מכינים לכם עתודה, התאחדות בתי-הספר או איך שאתם קוראים לזה, התאחדות בתי-הספר והפעילויות החינוכית, החינוך הספורטיבי בבתי-ספר וכל מה שעושים, זה יהיה העתודה.

מל פולישוק-בלוך: אתם נכנסים מגיל 17, או 15 לצורך העניין.

מל פולישוק-בלוך: גיל תיכון נניח.

מל פולישוק-בלוך: ואתם בכלל לא מעורבים, אלא בייעוץ או בדברים אחרים, אין בעיה, כי יש לכם ידע וניסיון.

מל פולישוק-בלוך: אבל אתם לא מעורבים בפועל בבתי-הספר, אנחנו בונים לכם את העתודה, אתם תגידו מה אתם צריכים, תהיו יועצים אבל אתם בעצם לא נכנסים כדי למנוע את אותה תחרות שאתה מדבר עליה ואת המעבר הזה מאחד לשני.

מל פולישוק-בלוך: אם עובדים נכון - אפשר כן להגיע לרמה.

אורי שילה: קבוצת הבוגרים זה קבוצת הדגל.

אורי שילה: אבל הבסיס הקיומי שלהם זה מחלקות הנוער.

מל פולישוק-בלוך: ברור לי.

מל פולישוק-בלוך: תראה, יש שלוש אפשרויות.

מל פולישוק-בלוך: יש אפשרות מה שאמרתי עכשיו, שאתם נכנסים בגיל מסוים.

מל פולישוק-בלוך: יש אפשרות שהם משתלבים אחד בתוך השני ואז החלוקה היא או על-פי נושאים, ענפים, או על-פי חלוקה גיאוגרפית או על איזשהו דרך אחרת שמתוך הסכמה נכנסים.

מל פולישוק-בלוך: שזה נראה לי מאוד מאוד מסובך במצב הנתון הקיים היום.

מל פולישוק-בלוך: לא רק בגלל הנפשות הפועלות, אלא בגלל האינטרסים השונים.

מל פולישוק-בלוך: ויש אפשרות לעשות אנרכיה כמו שבעצם כל אחד עושה מה שבא לו.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שהאפשרות השלישית היא הכי גרועה.

מל פולישוק-בלוך: כי אז בטח אין מצוינות ואין הכוונה ואין יעילות של המערכת.

מל פולישוק-בלוך: אם אתה חושב שעל-ידי הוועדות האלה ששוקי דיבר עליהן, שאתם כן תהיו משולבים בפנים.

מל פולישוק-בלוך: אני כן חושבת שהם צריכים לשלב.

מל פולישוק-בלוך: אני שמעתי שקודם כל בדברת בכלל לא התייחסו.

מל פולישוק-בלוך: ודבר שני, גם היום ביישום, אני מדברת בהיבט של תכנית דברת, אז כמעט הכל מבוסס על אנשי משרד החינוך ואין ממש שיתוף פעולה עם השטח.

מל פולישוק-בלוך: אז אני חושבת שאם ייצרו את אותן ועדות משותפות, אני שמה דגש על המילה משותפות, ובאמת ובחפץ לב ובתום לב יקשיבו לכל הגורמים הרלוונטיים לעבוד ביחד ולבנות תכנית משותפת אחת, אז זה יכול להיות מצוין.

מל פולישוק-בלוך: זה יהיה באמת מיצוי של כל המשאבים שיש במדינת ישראל והתוצאה תהיה יותר טובה.

מל פולישוק-בלוך: השאלה אם אתם מסוגלים לעשות את זה, או כל אחד יתבצר בעמדתו ויגיד, בגלל שאני רוצה לפתח איזה, שוקי אחד פה או שם, או בניון אחד פה או שם, אז אני לא אתן להם ואתבצר בעמדתי.

מל פולישוק-בלוך: השאלה מה תהיה הגישה שלכם, על זה יקום וייפול העסק.

אורי שילה: קודם כל אני חייב להגיד, הגישה גם בתוך הכדורגל, ועם כל מה שאומרים, היא לא תמיד אחידה.

אורי שילה: כלומר, יש גישות שונות גם בתוך ההתאחדות.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת עליכם כמכלול.

אורי שילה: אני מדברת על הקבוצות.

אורי שילה: אבל אנחנו חלק מהוועדות, אנחנו שומעים, אנחנו גם למדים את הדוח הזה וממילא גם המשמעויות שאנחנו מדברים עליהן פה, עוד לא ירדנו לכל הרבדים ולכל השורשים.

מל פולישוק-בלוך: אין כל-כך מה לרדת ואין כל-כך רבדים.

מל פולישוק-בלוך: אין תכנים, יש מסגרת שהיא מאוד אמורפית, היא מאוד כוללת.

מל פולישוק-בלוך: וכמו שאמר שמוליק, יש לכם 20 מתחרים.

מל פולישוק-בלוך: אז אם תחכו.

שמואל הר-נוי: וגם בתוכם יש 20.

מל פולישוק-בלוך: בדיוק, אז אני אומרת לך, אם אתם תחכו שמישהו יכין בשבילכם את התכנית, או שתבדקו ותבדקו ותבדקו, מישהו אחר ייקח את השעות האלה ולא יהיה כלום.

אורי שילה: זה לא כזה פשוט.

מל פולישוק-בלוך: בטח שיהיה, ספורט, סל תרבות אני כבר יודעת שרוצה להיכנס לעסק הזה.

מל פולישוק-בלוך: גיאוגרפיה.

מל פולישוק-בלוך: תנועות נוער, אתה יודע כמה עומדים בתור?

מל פולישוק-בלוך: מתנ"סים.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת כמה עומדים בתור בשביל ל"גזול" את ה-10 שעות.

מל פולישוק-בלוך: כולם רוצים את ה-10 שעות האלה.

מל פולישוק-בלוך: אז תמשיכו לדבר ולהתווכח ולא יהיה בסוף ספורט ואני רוצה שכן יהיה ספורט.

יצחק גונטר: אני מהסתדרות המורים, אני גם מתעסק בשיט.

יצחק גונטר: אני דווקא לא הייתי מתמקד בעניין של הכדורגל והכדורסל.

יצחק גונטר: ישנם ענפים רבים שבהם מביאים לנו הישגים.

יצחק גונטר: אם אנחנו נדבר על ג'ודו או שיט והם לא ימצאו את מקומם בבית-ספר.

יצחק גונטר: ואותם ילדים שהולכים היום לשיט והם לא רבים.

יצחק גונטר: הם לא רבים, אנחנו יודעים את זה.

יצחק גונטר: אבל אנחנו רוצים להחזיק אותם, אני מקווה שגם משרד החינוך רוצה להחזיק אותם, הם ייעלמו.

יצחק גונטר: בשעה 17:00 הים סגור.

מל פולישוק-בלוך: אבל יום שישי ושלישי.

יצחק גונטר: לא מספיק.

יצחק גונטר: היום מתחילים, אם אנחנו מדברים על גילאים, מתחילים בכל העולם בגיל 6,7, מתחילים להפליג.

מל פולישוק-בלוך: ראינו שביפן מישהו שלח למים בגיל 5.

יצחק גונטר: בגיל 6 מקבלים את היסודות.

יצחק גונטר: אם אתה חושב שמישהו מהשיט עושה כסף על החוגים כמו בכדורגל - אז יש לך טעות.

יצחק גונטר: אז לא עושים כסף, אלא מנסים לקדם את הענף ומנסים להוריד.

יצחק גונטר: עבודה שאישרו גם במשרד החינוך ניסיון לרדת לכיתה ג', ניסו, נכון?

מל פולישוק-בלוך: או-קיי, אנחנו לא נעסוק עכשיו בענף השיט.

יצחק גונטר: לא, אני לא מדבר על השיט.

יצחק גונטר: אני חושב שבמסגרת כזאת, אפילו במסגרת כמו שאנחנו דיברנו, אז ילדים במסגרת שיעורי התעלמות, המצוינות תיעלם.

יצחק גונטר: אי אפשר יהיה לקחת קבוצה של 40 תלמידים שלומדים בכיתה.

יצחק גונטר: ואתה יודע שהם לומדים בכיתה 40 תלמידים, מתוכם 20 בנות אמנם.

מל פולישוק-בלוך: אני לא אוהבת את המשפט "20 בנות אמנם".

יצחק גונטר: לא היה זלזול פה.

יצחק גונטר: זה לא נשמע טוב, אבל הכוונה היתה טובה.

יצחק גונטר: אז אני אקח את הדברים שלי בחזרה.

יצחק גונטר: מתוך ה-20, יש שלושה או ארבעה שהם מתאימים ממש לכדורסל ובהם לא יהיה למורה את הזמן לטפל כמו שמטפלים באגודות.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

אורי חרל"פ: תראו, אתה לא חישבת לפי דעתי, את החצי הכוס המלאה ולא את החצי כוס ריקה.

אורי חרל"פ: את העובדה קבעו כבר, תהיה ועדת דברת.

אורי חרל"פ: יהיה יישום של ועדת דברת.

אורי חרל"פ: עכשיו זה ייקח תהליך, יש לנו זמן, זה לא כל המדינה במכה.

אורי חרל"פ: עכשיו אני שותף למה שקורה בספורט הישראלי היום לטוב ולרע.

אורי חרל"פ: זאת אומרת, מה שאני הולך להגיד, זה לא שכולם היו רעים.

אורי חרל"פ: הרמה של הספורט הישראלי לא גבוהה.

אורי חרל"פ: עכשיו יש לנו הזדמנות כאן, אולי, לעשות את הספורט יותר טוב.

אורי חרל"פ: ניקח ונגיד רגע, לומדים עד 16:00 זה קיים גם באירופה, בואו נלמד מה קורה שם.

אורי חרל"פ: החינוך הגופני יכול לתרום הרבה יותר לספורט מאשר אולי הוא לא תורם היום.

אורי חרל"פ: אבל מה, זה גם ישנה וזה הבעיה.

אורי חרל"פ: זה ישנה אולי את מבנה הספורט במדינת ישראל.

אורי חרל"פ: אנחנו נפסיק לקרוא להתאחדות בתי-הספר, אולי התאחדות בתי-הספר ונקרא לה התאחדות לנוער בישראל.

אורי חרל"פ: וכל האיגודים יפסיקו אולי, אני אומר את זה, לטפל בכל הנוער כי הכל יהיה במסגרת התאחדות בתי-ספר.

אורי חרל"פ: מצד שני, ייפגעו האגודות.

אורי חרל"פ: האיגודים לא ייפגעו, האיגוד כן, התפקיד שלו נבחרת ישראל לא תיפגע, ההרצה של הליגות לא ייפגע.

אורי חרל"פ: אבל החברים שלהם ייפגעו, האגודה לא תהיה, כי המועדון יהיה בית-ספרי.

אורי חרל"פ: והאגודה תתחיל רק מגיל 17 או מגיל 16, וזו בעיה.

אורי חרל"פ: זאת אומרת, אני לא שם את זה כאל פתרון.

מל פולישוק-בלוך: כן, השאלה אבל מה המטרה שלנו.

מל פולישוק-בלוך: האיגוד לא המטרה שלנו או הספורט בישראל המטרה לא מטרה שלנו.

אורי חרל"פ: המטרה שלנו זה הילד ולהרים את הרמה של הספורט הישראלי.

מל פולישוק-בלוך: אבל כאן אני אעצור אותך ואני אומר את מה שיגיד עכשיו הצד השני.

מל פולישוק-בלוך: שרק הם המקצועיים להעלות את הרמה של הספורט במדינת ישראל.

אברהם זוכמן: מילה אחת, אנחנו עכשיו נמצאים באמצע סקר של מדינות העולם.

אברהם זוכמן: אנחנו בודקים שם בהתאם לטבלה שקודם שמוליק הציג, איך עובד הספורט בעולם.

אברהם זוכמן: זאת אומרת, בכל המקומות לומדים 08:00-15:30, 08:00-16:00, יש מדינות שלומדים 08:00-17:00.

אברהם זוכמן: איפה יושב הספורט וכיצד הם מטפחים אותו.

אברהם זוכמן: אני מעריך שתוך חודש וחצי חודשיים יהיה לנו את הדבר הזה, אפשר יהיה להציג אותו.

מל פולישוק-בלוך: יש לי שאלה.

מל פולישוק-בלוך: אתם גם יש לכם סקר מה מצב המתקנים במערכת החינוך?

אברהם זוכמן: גם בזה אנחנו נמצאים, אני לא רוצה לומר לכם אמצע, אבל בתהליך אנחנו נדע.

מל פולישוק-בלוך: המילה "אמצע" מעניינת אותי דווקא.

מל פולישוק-בלוך: אפשר לקבל עותק איפה יש אולמות, איפה יש מגרשים, כל הענפים, בכל המגזרים.

אברהם זוכמן: הסקר הזה נעשה בזמנו על-ידי מינהל הספורט.

מל פולישוק-בלוך: אז תעביר לו אותו בבקשה.

אברהם זוכמן: רגע, אנחנו עושים סקר בית-ספרי.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על בית-ספרי.

אברהם זוכמן: בית-ספרי נמצא כרגע בתהליך.

מל פולישוק-בלוך: ומה לך יש?

שוקי דקל: לנו יש כולל בתי-ספר כלל מתקני הספורט במדינת ישראל לסוגיהם, נכון מעודכן לשנת 2000.

נועם צבי: אני יושב-ראש איגוד השחייה ואני גם בארבע שנים האחרונות יושב-ראש ועדת הספורט בוועד האולימפי.

נועם צבי: אני מכיר, אני חושב, את כל הענפים של מה שקורה בענפים השונים.

נועם צבי: אני חושב שההמלצות של ועדת דברת זה מכה קשה לספורט בישראל.

נועם צבי: אני חושב שהבסיס של הספורט בישראל וככה זה בכל העולם, אני אשמח לשמוע שיטה חדשה, זה אגודות הספורט.

נועם צבי: בלי אגודות הספורט אין לנו ספורט במדינה.

נועם צבי: ואם היום באים וסוגרים אגודות, אז מישהו היה צריך לבוא ולהציע תחליף.

נועם צבי: אי אפשר להגיד יסגרו את האגודות, בלי להציע תחליף.

נועם צבי: אם מישהו מציע תחליף - נוכל להתמודד עם התחליף ולהוכיח לו שהוא לא יכול להביא שום דוגמה, לא מאירופה ולא מאפריקה ולא משום מקום, שיש מודל כזה.

נועם צבי: אבל קודם שיביא הצעה, מה לעשות, בלי אגודות.

נועם צבי: היום אומרים, תסגרו את האגודות.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, ככל שידוע לך.

נועם צבי: אני אומר יש חריגים בעניין הזה.

נועם צבי: אחד החריגים זה הכדורסל.

נועם צבי: יכול להיות סיטואציה מסוימת שהכדורסל כן יכול להשתלב אך ורק בתוך בתי-הספר.

נועם צבי: יכול להיות.

נועם צבי: אבל הספורט כספורט בכלל, לא יכול לעשות את זה.

נועם צבי: שמענו את הכדורגל, שמענו את השיט.

נועם צבי: אני שואל למשל איך אפשר שיהיה שחיה במדינת ישראל, או שמא ההמלצה לסגור את השחיה במדינת ישראל.

נועם צבי: איזה בית-ספר יש בריכת שחיה.

נועם צבי: איך ההתאחדות בבתי-הספר מפעילה שחיה.

נועם צבי: על מה מדברים פה בכלל.

נועם צבי: עכשיו יש 40 ענפי ספורט, אז ההתאחדות היום מפעילה 6-8, תפעיל 10.

נועם צבי: עדיין זה המיעוט של ענפי הספורט במדינת ישראל.

נועם צבי: שוועדת דברת ישבה וחשבה שכל הדוח שלה בלי פינות ישיבה למורים לא יכול לעבוד.

נועם צבי: אז כתבו פרק והשקיעו מחשבה וכן התייחסו לתוכן של פינות הישיבה, כי בלי זה הדוח לא יעבוד.

נועם צבי: כאשר הגיעו למסקנה שתנועות הנוער ייפגעו בצורה קשה מהדוח וצריכים להתייחס, אז כתבו פרק מה לעשות עם תנועות הנוער, איך להתמודד עם זה ואיך לבנות את זה.

נועם צבי: עשו את זה.

נועם צבי: אבל לא שמו לב שפוגעים בספורט בצורה אנושה ולא כתבו פרק, איך אנחנו מתכוונים להתמודד עם העניין הזה.

נועם צבי: עכשיו מי שמבין בספורט יודע שיום שישי זה לא תשובה לספורט.

נועם צבי: אי אפשר להגיד לאגודות יום שישי.

נועם צבי: אגודות עובדות יום יום, מהשעה 15:00 ועד השעה 19:00 בערב.

נועם צבי: אפשר יותר מזה, אם יש שעות מתאימות, מתקנים וכו'.

נועם צבי: אבל זה הבסיס של כל העסק.

נועם צבי: תלמידי בתי-הספר היסודי שגומרים בממוצע בשעה 13:00, אז יש כאלה שעומדים ב-12:30 ויש כאלה שגומרים ב-14:00, אבל זה הממוצע בשעה 15:00 הם מתייצבים באגודה לתחילת הפעילות.

נועם צבי: אם הם יסיימו ב-16:00 ואם ב-16:00 הם נוסעים הביתה, ואם רק אז הם יקבלו את הארוחה ההגונה שלהם, הם כבר לא ייצאו לאגודה יותר, תבינו את זה.

נועם צבי: עכשיו מי שיושב באגודה מבין שזה מכה שמחסלת את האגודות.

נועם צבי: ובלי האגודות, אין ספורט.

נועם צבי: לא יעזור לאף אחד, התאחדות בתי-הספר יכולה לתת פתרון חלקי לאנשים מסוימים וגם היא לא שווה כלום בלי האגודות.

נועם צבי: כל מפעל התאחדות בתי-הספר אם הוא לא מתחבר בסופו של דבר לאגודות ספורט - חבל על הזמן.

מל פולישוק-בלוך: ואיך מחברים?

נועם צבי: איך מחברים, זה שאלה טובה.

נועם צבי: לדעתי, ההתאחדות לבתי-ספר עד היום לא נתנה תשובה לעניין.

מל פולישוק-בלוך: מי עומד בראש ההתאחדות, בפועל?

שמואל הר-נוי: היום עדי הרשקוביץ.

מל פולישוק-בלוך: עדי הרשקוביץ!?

מל פולישוק-בלוך: יש לו זמן לזה?

שמואל הר-נוי: גם רונית תירוש היתה יושב-ראש ההתאחדות.

מל פולישוק-בלוך: אבל מי בפועל מנהל את העסק?

שמואל הר-נוי: המנכ"ל הוא משה קמינסקי.

מל פולישוק-בלוך: חבל שהוא לא פה.

נועם צבי: אותי פחות מטריד החיבור, כי הסברתי, אם יש היום שישה-שמונה ענפים מתוך 40 ענפי ספורט, זה המיעוט.

נועם צבי: אז פחות מטריד אותי היום החיבור.

נועם צבי: אני שואל איפה שאין אותם וגם לא יכולים להיות, למשל באיגוד השחייה.

נועם צבי: בשחייה אומנותית, לא יכול להיות התאחדות בתי-ספר.

נועם צבי: בשיט, על מה הם מדברים.

נועם צבי: הנה בכדורגל, אפילו אתלטיקה - איזה מתקני אתלטיקה יש לבתי-ספר.

נועם צבי: איך אפשר בלי אגודות.

נועם צבי: למה כל האתלטים שלנו הם מרוסיה ומאתיופיה ומכל מיני מקומות, כי זה לא בא מתוך התאחדות בתי-הספר.

שמואל הר-נוי: אבל היום יש וזה לא קורה.

שמואל הר-נוי: זאת אומרת, כולם תולים את זה ואומרים מה יהיה בעתיד.

שמואל הר-נוי: היום שהיו התנאים והילדים ב-15:00.

נועם צבי: בספורט היום בישראל.

מוחמד ברכה: זה הולך להיות גרוע יותר.

נועם צבי: הספורט בישראל יפה מאוד והתוצאות טובות מאוד.

נועם צבי: ומי שמזלזל במדליית זהב אולימפית לא יודע איפה הוא חי בכלל.

נועם צבי: ומי שמזלזל במשלחת של 40 ספורטאים באולימפיאדה, הספורט בישראל עלה לא מדרגה, אלא שתי מדרגות.

נועם צבי: אין לי בעיה, למחוק את האגודות, לשנות את השיטה, אבל קודם תביאו שיטה יותר טובה.

נועם צבי: לא להגיד, בואו נמחק את כל העסק.

מוחמד ברכה: אותי מעניין הנושא של דברת מה שאמרת בהתחלה, אין אפשרות לשילוב בין דברת לבין ספורט.

נועם צבי: אני אגיד לך למה לא.

נועם צבי: כי כל אלה שאומרים מה יש באירופה ומה יש בארצות-הברית, לא עשו קודם סקר מתקנים בבתי-הספר, אם הם היו עושים - הם היו באים.

שמואל הר-נוי: הם עושים.

נועם צבי: או-קיי, אז בוא נראה את זה בבקשה.

נועם צבי: אני מכיר את מערכות השחיה בכל אירופה, בארצות-הברית.

נועם צבי: בריכות השחייה יושבות בבתי-הספר.

נועם צבי: בית-ספר של 1000 תלמידים אין בו אולם ספורט אחד, זה לא יכול להיות, זה לא מספיק.

נועם צבי: יש שלושה אולמות ספורט, יש מגרשי טניס.

נועם צבי: איפה אצלנו יש את הדבר הזה.

מל פולישוק-בלוך: נועם, הדברים ברורים.

מל פולישוק-בלוך: בואו נתקדם.

מוחמד ברכה: הוא אומר דבר מאוד נכון ברמת העקרון.

מוחמד ברכה: עוד לפני שעושים סקר של מתקנים, יום חינוך עד השעה 16:00 פיזית מבחינת לוח זמנים, קיומם של אירועי ספורט או של קידום הספורט בבתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: על זה אנחנו מדברים, אבל אנחנו רוצים לשלב את זה בתוך השעתיים הנוספות שנוספו.

מוחמד ברכה: אז לכן איפה השילוב.

מוחמד ברכה: הם למשל מתוך חמשת הימים של יום לימודים ארוך, אפשר להקדיש נגיד יומיים שהשעות שהן מעבר ליום הלימודים הפורמלי, יהיו מוקדשים לספורט.

מל פולישוק-בלוך: זה עניין של החלטה.

מוחמד ברכה: יש לי בעיה קשה הרבה יותר גדולה עם דברת בכל מיני תחומים.

מל פולישוק-בלוך: זה בדיוק הנושא של הישיבה שלנו איך משלבים את השעות האלה שאנחנו מאריכים את יום הלימודים, גם לתחום הספורט.

מוחמד ברכה: מה שאני שואל, האם זה בתוך השעות.

מל פולישוק-בלוך: לא, זה בתוך השעות, הרי הילדים יגמרו ב-16:00.

מל פולישוק-בלוך: אתה רוצה שהילדים יגמרו ב-18:00 ללמוד?

מוחמד ברכה: אני לא יודע.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים על הגיל הרך.

מל פולישוק-בלוך: גם 16:00 אומרים כבר שזה יותר מדי.

מוחמד ברכה: לא, שיחזרו ב-13:00 ויחזרו ב-15:00 מה יש.

מוחמד ברכה: למה צריכים להיות נעולים על.

ניר ינקלביץ: בסך-הכל את הצד שלנו הסביר אורי שילה.

ניר ינקלביץ: אבל בהתייחס למה שאומר חבר-הכנסת פה, אם תינתן אפשרות בסיטואציה מסוימת באמת את השעתיים האחרונות שהוסיפו, שמדובר על העשרה של דברים כאלה ואחרים, כן יומיים או שלושה ימים בשבוע, לילדים האלה שפועלים במסגרת האגודות, כן לצאת לאגודות.

ניר ינקלביץ: יכול שזה כן ייתן מענה, השאלה אם יש אפשרות לעשות את זה.

מל פולישוק-בלוך: תראו, כשאני מדברת על עבודה משותפת, הרי מרבית הפעילות של כדורסל, כדורגל, מתקיימות בבתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: זה לא שצריכים לצאת למגרש כדורסל אחר.

מל פולישוק-בלוך: לפעמים, אבל ברוב המקרים.

מל פולישוק-בלוך: כשנראה את הסקר, אתם תגידו לי.

ניר ינקלביץ: לא בכדורגל.

ניר ינקלביץ: אין אף מגרש כדורגל לבתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: לא תקני, אבל משחקים כדורגל בבתי-ספר.

ניר ינקלביץ: המורה לחינוך גופני, בא ונותן כדור.

ניר ינקלביץ: זה לא כדורגל, זה לא חוקים של כדורגל, זה גם לא אלמנטים של כדורגל.

שוקי דקל: לי מאוד חסר כאן האגודות.

שוקי דקל: האגודות חסרות, כי צריך להבין שהספורט מתחולל באגודות, במועדון.

שוקי דקל: אם אין בעצם את המועדון ואין הספורטאים גם לאיגוד, עם כל הכבוד, אין להם מה לחפש פה.

שוקי דקל: תפקיד האיגוד זה לא לבנות את הספורט.

מל פולישוק-בלוך: אתה מדבר על אגודות מכבי והפועל, דברים כאלה?

מל פולישוק-בלוך: אז יש לנו נציג אחד.

שוקי דקל: יש פה את חיים שהוא מנכ"ל מכבי ישראל.

מל פולישוק-בלוך: זה לא אגודה?

שוקי דקל: הוא ארגון של גג של האגודות.

מל פולישוק-בלוך: מה הבנתי שגם מכבי היא הכי משמעותית היום בספורט הישראלית.

שוקי דקל: אבל הוא לא מייצג את כל האגודות.

שוקי דקל: למשל נועם בכובע אחר, הוא יש לו אגודת מצוינות בשחייה בפועל ירושלים.

שוקי דקל: אבל קודם כל זה צריך לזכור.

שוקי דקל: כדי לחדד את הנקודה, אותן ועדות שפתחתי והסברתי, בעצם תפקידן לתת את החיבור של הגילאים האלה, של המועדון לבית-הספר.

שוקי דקל: ואנחנו חייבים למצוא את הנוסחה הזאת.

שוקי דקל: בית-הספר חייב להיפתח, האגודה צריכה להיפתח.

שוקי דקל: כי בבית-הספר צריך לעשות מה שרותי דיברה ויש לנו תכניות לעניין הזה.

שוקי דקל: מה שנקרא מיומנויות גופניות, כדי לתת את היסודות.

שוקי דקל: אבל צריך להתחיל מהגיל הזה, להתחיל לאתר את המצוינים.

שוקי דקל: את המצוינות צריך לעשות במועדונים, במקום שיש מועדון בית-ספרי.

שוקי דקל: אם האגודה העירונית מתחברים, זה הכי טוב.

שוקי דקל: במקום שאין - צריך למצוא.

שוקי דקל: כי המאמנים המקצועיים נמצאים באגודות, אנשי הטיפול היסודי.

שוקי דקל: וצריך לזכור, וחבר-הכנסת ברכה אליך, ספורטאי של מצוינות עושה לפחות ביום אימון בוקר, אימון אחר-צהרים.

שוקי דקל: ככה שזה לא יכול להיות בנוי על יומיים בשבוע או על יום שישי.

חיים שושן: במכבי ובפועל.

חיים שושן: מכבי יש 190 אגודות, 900 מחלקות.

חיים שושן: הוא דיבר על שחייה, לשחיה אין פתרון.

חיים שושן: לכדורסל יש פתרון באגודה.

חיים שושן: לכדורגל חצי פתרון.

חיים שושן: כל מחלקה, זה מה שרציתי להגיד, וזה לא כולם מאותו …

שמואל הר-נוי: אני רוצה לומר משפט אחד.

שמואל הר-נוי: קודם כל צריך לזכור מה המטרה של דוח דברת היתה.

שמואל הר-נוי: המטרה היתה לשפר את החינוך.

שמואל הר-נוי: חינוך גופני וספורט כחלק ממנו.

שמואל הר-נוי: נבנו תכניות עבודה במדינת ישראל לאורך השנים שיכול להיות שצריך להשקיע בהן חשיבה.

שמואל הר-נוי: אבל אני לא רוצה שייווצר מצב שמנהל בודד בשטח, יבואו אליו מהאיגודים והרשויות ויפעילו עליהם לחצים כאלה שהתוצאה תהיה רדידות ואפס מעשה.

שמואל הר-נוי: אם לא יהיה פה שילוב מערכות והבנה איך עובדים נכון - יש את הרשות המקומית שלא קשורה לאיגודים ויש חוגים פרטיים של קשורים, כולם מתנפלים על בית-ספר ורוצים לבלוע את ה-8 שעות האלה.

שמואל הר-נוי: צריך לקבוע סדר עדיפות וצריך לתת למנהל גם לנהל את בית-ספר.

מוחמד ברכה: אתה אומר דברים שקשה לא להסכים איתם.

מוחמד ברכה: סדר עדיפות נכון, ותיאום.

מוחמד ברכה: מה המענה לדברים שעולים על השולחן.

שמואל הר-נוי: נאמר כאן.

שמואל הר-נוי: דובר פה על הקמת צוותים משותפים שיראו איך עושים את זה מבלי ליצור מצב שכולם מבטיחים למנהל בית-ספר, אם תיקח אותי, הרי מה יקרה?

שמואל הר-נוי: אם תיקח אותי, זה יהיה המצב.

שמואל הר-נוי: צריך לקבוע מה צריך ילד בכל גיל.

שמואל הר-נוי: והזכירו פה כמה מרכיבים ולבדוק את זה נכון ולא לעשות את זה לשוק פתוח לחלוטין.

מל פולישוק-בלוך: בדברת המנהל הוא שליט על כמעט.

שמואל הר-נוי: הוא לא שליט על.

מוחמד ברכה: כמעט.

שמואל הר-נוי: הוא לא שליט על, יש לו מערכות בקרה.

שמואל הר-נוי: ואני מוכן לשבת אתך ולהראות לך שהוא לא שליט על.

שמואל הר-נוי: אם אתה תקבע לו למשל מה הוא צריך ללמד, כמה שעות כל מקצוע, הוא לא שליט על.

שמואל הר-נוי: ואם תקבע לו למה הוא צריך להגיע, הוא לא שליט על.

מל פולישוק-בלוך: לא, ודאי שיש לו הרבה מגבלות.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה שיהיה לו יותר סמכויות, תשמע היום קוראים למנהל, מנהל, בלי שיש לו שום- - -

אורי שילה: לא, הספורט יקר ולכן את הספורט הוא ישים בצד.

מל פולישוק-בלוך: לכן, אנחנו צריכים לקבוע את הקריטריונים.

מוחמד ברכה: לא נכנס לשקלול של ההישגיות של בתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: מצד שני, אני רוצה לך, שספורט מעבר להיותו יקר הוא גם מאוד פופוליסטי ופופולארי, ולכן מנהלי בתי-ספר עושים הרבה מאוד מאמצים דווקא דרך הספורט להביא יוקרה לבתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: אז צריכים לראות את זה גם בצד החיובי של העניין.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לסכם.

מל פולישוק-בלוך: יישום רפורמת דברת זו הזדמנות חד פעמית לערוך שדרוג ושיפור החינוך לספורט, חינוך גופני.

מל פולישוק-בלוך: ואסור שהרפורמה תביא לתוצאה הפוכה.

מל פולישוק-בלוך: כיום מעט מדי מהתלמידים עוסקים בספורט והיכולת הגופנית של התלמידים הולכת ופוחתת, כמו גם הערכיות הנלווית לספורט.

מל פולישוק-בלוך: רוח ספורטיבית, מצוינות וכל הערכים הנוספים.

מל פולישוק-בלוך: יש להשלים את דוח דברת ולבנות תכנית מפורטת ומובנית לשילוב שעות פעילות וחינוך גופני.

מל פולישוק-בלוך: יש לבחון את מצב המתקנים בבתי-הספר ולשדרגם.

מל פולישוק-בלוך: ועדת החינוך קוראת למשרד החינוך להקים גוף משותף, גוף הכוונה היא זו אותה ועדה שאתה מדבר עליה, לא ועדות באין סוף, זה צריך להיות גורם אחד, ועדה מרכזית אחת, אבל היא חייבת להיות משותפת לגורמי הספורט השונים הפועלים בארץ.

מל פולישוק-בלוך: אני מתכוונת שיהיה לה את היכולת לשלב את פעילות הספורט המתבצעת היום באיגודים, לשלב אותם עם הפעילות המתקיימת היום ותהיה עוד יותר בבתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: זה דבר מאוד חשוב.

מל פולישוק-בלוך: המטרה שלנו שהתלמידים והתלמידות יעסקו בספורט, זאת המטרה המרכזית.

מל פולישוק-בלוך: לא איגודים כשלעצמם, אנחנו רואים את האיגודים, כשאני אומרת איגודים, אני מתכוונת לכולם, לכל הגורמים שעוסקים.

מל פולישוק-בלוך: אצלם מתנקזת המומחיות ויש להם את היכולות, חלקן מוכחות יותר, חלקן פחות, אבל אין ספק שאם תבחן את כל הגורמים העוסקים בספורט בארץ, המקצוענות, ככל שהיא קיימת, היא באיגודים האלה.

מל פולישוק-בלוך: ולכן צריך לנצל את המקצועיות הזאת ולא להגיד אתם תבואו רק בגיל 17.

מל פולישוק-בלוך: זה אני משוכנעת, אם כי צריך למצוא את הדרך לשלב את זה בצורה הכי יעילה ונכונה, לא להשאיר אותם בצד, זה ברור.

מל פולישוק-בלוך: ולכן אני אומרת, דוח דברת צריך להשלים אותו, צריך לבנות תכנית מפורטת, כולל מתקנים לכל המגזרים, לכל האוכלוסיות.

מל פולישוק-בלוך: ובוודאי לדאוג לכך שבכל יום לימודים כל תלמיד במדינת ישראל יעסוק לפחות שעה אחת בספורט.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה דבר מאוד מאוד חיוני לבריאותם של התלמידים שלנו.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת שעת ספורט אחת ביום לימודים, לפחות שעה אחת ביום, לא בשבוע.

מל פולישוק-בלוך: ומשרד החינוך חייב לפקח שאכן ההנחיות שלו מתבצעות.

מל פולישוק-בלוך: לא יעלה על הדעת שיש היום מאות בתי-ספר בבתי-ספר ישראל שאין כמעט בכלל פעילות גופנית לתלמידים, פעילות ספורטיבית, זה לא יעלה על הדעת.

מוחמד ברכה: אני כמובן מסכים לכל מה שאמרת.

מוחמד ברכה: אבל לפני שאת מדברת על השלמת דוח דברת, אני חושב שכדאי להקדים לזה מה מקור הדאגה.

מוחמד ברכה: שהוועדה רשמה לפניה את דאגתם של גורמי הספורט במדינת ישראל לנוכח האפשרות שמשהו ייפגע מהדוח הזה ואז ללכת להשלמה.

מוחמד ברכה: צריך לרשום שאנחנו מודאגים.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להבהיר דבר אחד.

מל פולישוק-בלוך: הסיבה וכך פתחתי את הישיבה, הסיבה לישיבה הזאת היא שהרצון הטוב שנובע מדוח דברת לעשות רפורמה גם בהקשר של הספורט, יביא לתוצאה הפוכה.

מל פולישוק-בלוך: זה החשש שלנו.

מל פולישוק-בלוך: לתוצאה שתלמידים בסופו של דבר יעסוק פחות בספורט.

מל פולישוק-בלוך: מזה אנחנו חוששים.

מל פולישוק-בלוך: ולכן אנחנו אומרים, בואו ננצל את רפורמת דברת להוביל פה בהזדמנות חד פעמית, להוביל פה מהלך שישדרג את הספורט, את הפעילות הספורטיבית ואת החינוך הספורטיבי במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: יש סיכוי לעשות את זה, חובה עלינו לדאוג, עליכם משרד החינוך, שזה אכן יתבצע.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נמשיך ונעקוב.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני מבקשת לא לחכות, להקים את אותו גוף מתאם מיידית.

מל פולישוק-בלוך: אז אנא, תביאו את התוצאות אלינו ואנחנו נהיה בקשר מיד אחרי הפסח.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, הישיבה נעולה.