ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 274, 2004-07-11 11:00

אילן שביט: זה שאת בית-ספר על אזורי ייחודי, פירושו של דבר שמתוך היישוב יכולים להירשם אליו ילדים שלא גרים בקרבתו, או גם מיישובים אחרים?

מלכה קרן: במסמך שיש לנו בעניין הזה, החלטת הוועדה דאז אמרה שיכולים להירשם ילדים מיישובים אחרים בהסכמת שתי הרשויות.

אילן שביט: מר קסטל שלח לי מכתב, ואני השבתי לו שנבוא למקום ואם הוא רוצה, הוא מוזמן לבוא.

מלכה קרן: מאז שאנחנו מוכרים כבית ספר, יש לנו דגש מאוד חזק לחינוך לדמוקרטיה, לערכים דמוקרטיים, בבית הספר.

מלכה קרן: זה בא לידי ביטוי בכך שהילדים כולם משתתפים בפרלמנט בית הספר, זה פרלמנט שמתכנס פעם בשבועיים ויש לו סמכות לקבלת החלטות הנוגעות לבית הספר שמחייבות את כולנו.

מלכה קרן: זה בא לידי ביטוי בכך שכל הילדים שותפים לכל הוועדות של בית הספר, החל מוועדת המשמעת של בית הספר, דרך ועדות תפעול שונות.

מלכה קרן: זאת תוכנית שאנחנו עובדים איתה כבר הרבה שנים, ואנחנו חושבים שהיא מאוד מוצלחת ומאוד נכונה בחינוך.

מלכה קרן: בנוסף לכך, תוכנית הלימודים שלנו היא בהתאמה לדרישות משרד החינוך, מודגשים בה מספר עקרונות חשובים לנו, כאשר העיקרון החשוב שהייתי רוצה להדגיש זאת הוראה לאחריות אישית של הילדים, מודעות עצמית ושאיפה למצוינות.

מלכה קרן: אני רוצה להגיד מילה על המבנה הארגוני-קהילתי של בית הספר, כי זאת נקודה מאוד חשובה אצלנו.

מלכה קרן: המבנה הזה מבוסס על התפיסה שאומרת שכדי לחנך ילד אחד דרוש כפר שלם.

מלכה קרן: אנחנו רואים את האחריות של הקהילה לחינוך הילדים.

מלכה קרן: לכן גם המבנה הארגוני-הקהילתי של בית-הספר תואם את התפיסה הזאת.

מלכה קרן: יש כמאה הורים פעילים בבית הספר בוועדות שונות, יחד עם המורות - חלקן כיתתיות, חלקן בית-ספריות.

מלכה קרן: ההנהגה של בית הספר שותפה לדיונים גם עם המינהלת של נווה מונוסון.

מלכה קרן: ההחלטות שמתקבלות שם נוגעות לעתידו של בית הספר ולתפיסתו, וביחד אנחנו דואגים לכל ילד וילדה בקהילה.

מלכה קרן: עוד מילה על העניין של שילוב ילדים בעלי צרכים מיוחדים בבית-הספר.

מלכה קרן: הילדים בעלי הצרכים המיוחדים משולבים בבית-הספר מאז ומתמיד בכיתות הרגילות.

מלכה קרן: אין לנו שום כיתה של חינוך מיוחד.

מלכה קרן: כולם משולבים בכיתות רגילות, גם לפני שחוק החינוך המיוחד על תיקוניו השונים עבר כהוראה מיוחדת.

יהודית גידלי: תגדירי מה זה צרכים מיוחדים - אוטיסטים, לקויי למידה?

מלכה קרן: מי שבא לבית-הספר על צרכיו המיוחדים.

מלכה קרן: זה עיקרון בעינינו, זאת זכות בעינינו וגם ערך, ואנחנו עובדים עם התפיסה הזאת.

מלכה קרן: יש פה מספר משפחות לא קטן שעברו להתגורר בנווה מונוסון מכיוון שהם יודעים שזאת התפיסה שלנו ומכיוון שהם מעוניינים שילדיהם בעלי הצרכים המיוחדים יהיו משולבים בכיתות הרגילות.

מלכה קרן: אנחנו קולטים אותם בשמחה וגאים מאוד בכך.

אילן שביט: מבחינת חלוקה למקומות מגורים של התלמידים - 341 תלמידים, מניין הם באים?

מלכה קרן: אני לא יכולה לתת את הנתון הזה, כי מבחינתי כל הילדים הם הילדים של אורנים נווה מונוסון.

מלכה קרן: סמכות הרישום איננה בידי, אני לא יודעת מניין הילדים מגיעים, אני מקבלת הוראות ממנהלת מחלקת החינוך את מי לרשום.

מלכה קרן: מבחינתי כל הילדים הם ילדים של אורנים.

אילן שביט: את לא יודעת כמה מהתלמידים שלך גרים ביהוד?

אילן שביט: לאחרונה אוחדתם, אבל כמה מהתלמידים שלך באים מחוץ לנווה מונוסון, כמה מהם מיהוד וכמה מאור יהודה?

אילן שביט: המפקחת יודעת?

חנה חמו: אני אחדד את הדברים של מלכה.

חנה חמו: הרשם הפורמלי של רישום תלמידים זאת הרשות המקומית.

חנה חמו: מנהל בית-הספר לא בודק מניין כל ילד מגיע.

אילן שביט: בשבוע שעבר היה בוועדה שלנו דיון בנושא של ביקורי מורים אצל תלמידים.

אילן שביט: המורה צריך לדעת איפה התלמיד גר, אם יש חלילה אבל במשפחה או יש בעיה שבגללה רוצים לבקר את הילד, אז יש לכם כתובות בבתי-הספר.

אילן שביט: אל תיתממו.

חנה חמו: יש לנו תיקי מינהל כיתה, ולצורך תיק מינהל כיתה יש כתובות ויש טלפוני חירום ולמי פונים.

חנה חמו: אם יש צורך, מסתכלים בתיק.

אילן שביט: יש פה מישהו, אולי מהרשות המקומית, שיודע לומר לנו כמה תלמידים גרים בנווה מונוסון, כמה ביהוד שנווה מונוסון אוחדה עמה וכמה באור יהודה?

מרדכי פלדמן: בשביל לדעת את המספר המדויק אנחנו צריכים לעשות מעקב שלא עשינו.

מרדכי פלדמן: ההערכה שלנו היא שבסביבות 25-30 אחוז מהילדים באים מחוץ לנווה מונוסון.

מרדכי פלדמן: זה כלול את יהוד, אור יהודה, משמר השבעה, יגל ומושבים מהאזור.

אילן שביט: אולי ראש העיר יהוד יכול לתאר מה הקושי שהתעורר.

אילן שביט: יש ביקוש גדול להרשמה ואין מקום בבית-הספר?

יוסי בן-דוד: אני רוצה להבהיר כמה דברים.

יוסי בן-דוד: ב-11.3.2004 היה לנו סיכום שנקבע במחוז.

אילן שביט: אני רוצה לדעת כמה תלמידים בבית הספר הם מנווה יהוד מונוסון, כמה מרשויות אחרות ומה בעצם הבעיה?

אילן שביט: האם יש חוסר מקום?

יוסי בן-דוד: בישיבה שהיתה במחוז ב-11.3.2004, בסיכום שעליו חתומים כל הנוכחים כתוב בצורה ברורה וחד-משמעית שבית-ספר אורנים יקלוט תלמידים על פי יכולת הקליטה בלבד.

יוסי בן-דוד: באותו סיכום לא נאמר שלא יירשמו תלמידים נוספים מאזורים אחרים, בעיקר יהוד שהיא חלק מהעיר המאוחדת.

יוסי בן-דוד: זה הסיכום שהגענו וחתמנו עליו.

יוסי בן-דוד: אני בכלל לא מבין את כל המהומה שנוצרה לאחר מכן.

אילן שביט: מה יכולת הקליטה ומהו הביקוש?

יוסי בן-דוד: יכולת הקליטה מפורטת בצורה ברורה על-ידי מנהלת בית-הספר ומנהלת אגף החינוך.

יוסי בן-דוד: כבר מראש ידעו שבכיתות א' יכולת הקליטה כמעט מלאה.

יוסי בן-דוד: בשאר הכיתות עוד היתה יכולת קליטה, ולא היתה שום מניעה לקלוט עוד תלמידים, ואכן נקלטו.

יוסי בן-דוד: אני לא מבין את כל המהומה שנוצרה לאחר מכן.

יוסי בן-דוד: אני חייב לציין כאן בצורה ברורה וחד-משמעית - העיר נווה יהוד מונוסון היא עיר מאוחדת, והיום אנחנו לקראת השלמת האיחוד.

יוסי בן-דוד: יש לנו זכות, לדעתי גם מה שהיה בעבר וגם על פי המסמך של ה-11.3.2004, שיירשמו תלמידים גם מהעיר המאוחדת, גם מאור יהודה, על פי יכולת הקליטה בלבד.

יוסי בן-דוד: זה שכיתות א' נסתמו והתמלאו, זה במפורש רשום בהסכם.

יוסי בן-דוד: רשום בצורה ברורה וחד-משמעית שאופי בית-הספר לא ישתנה.

יוסי בן-דוד: אין לנו שום כוונה להוסיף פה קרוואנים או להוסיף כיתות או לשנות את אופי בית-הספר.

יוסי בן-דוד: יצאו פרסומים בנווה רבין על כך שילדים לומדים בבית-הספר, עירבו כאן מסחר על חינוך.

יוסי בן-דוד: הפרסומים הגיעו אלינו, והיו פרסומים שחתומים עליהם כל מיני יזמים והם היו מעורבים בשיווק שלהם.

יוסי בן-דוד: יש סיכום, וצריך לעמוד בסיכום.

יוסי בן-דוד: הסיכום אומר בצורה ברורה שאופי בית-הספר לא ישתנה, לא יגדילו כיתות והרישום יהיה פתוח.

יצחק בוקובזה: אתה לא היית בסיכום, אתה אומר דברים בעל-פה.

אילן שביט: אני רוצה לומר שסיכומים אפשר לשנות, אפשר לשפר.

יוסי בן-דוד: אני הייתי ראש רשות חינוך, אין לי שום כוונה לשנות את אופי בית-הספר.

יוסי בן-דוד: בית-ספר כזה קטן ששייך לעיר מאוחדת, שהיא רובע עירוני - אין לי כוונה לשנות את המבנה והאופי שלו.

יוסי בן-דוד: כל המהומה שנוצרה - אני יכול להגיד לך שאת מספר התלמידים שנרשמו מיהוד או מהעיר המאוחדת לכיתות א', אפשר לספור בקושי על שתי ידיים.

יוסי בן-דוד: אלה תלמידים שגם האחים שלהם למדו כאן בשנים הקודמות וזה המשך, זה לא משהו שהשתנה פתאום לאור איחוד העיר.

יוסי בן-דוד: זה בסך הכל רצף של דברים, אין שינוי משמעותי.

יוסי בן-דוד: זה לא שהיו תשעה או שמונה או שבעה תלמידים ופתאום יש ארבעים.

יוסי בן-דוד: אין שום שינוי בין מה שהיה קודם לבין מה שקורה עכשיו, אנחנו לא רוצים שיהיה שינוי גם בעתיד.

יוסי בן-דוד: הדברים נאמרו בצורה ברורה באותה ישיבה, שנכון שלא השתתפתי בה, הייתי אז במשרד הפנים - -

אילן שביט: כשאתה אומר שכיתות א' התמלאו - מהיכן התלמידים?

אילן שביט: מנווה מונוסון?

יוסי בן-דוד: גם מנווה רבין, גם ממונוסון, גם מיהוד וגם מאזורים אחרים.

יוסי בן-דוד: רשמנו אותם לפי אזור רישום פתוח, והכיתה התמלאה.

יוסי בן-דוד: אין לנו שום כוונה לשנות את אופי בית-הספר ולהוסיף עוד כיתות.

יוסי בן-דוד: ברגע שצריך לרשום תלמידים נוספים, צריך להוסיף כיתה.

יוסי בן-דוד: אנחנו לא מתכוונים לעשות זאת, לא מעוניינים ולא רוצים בזה.

יוסי בן-דוד: יש פרוטוקול, והפרוטוקול אומר את הדברים בצורה ברורה על פי הסיכום.

יוסי בן-דוד: זה שיש עוד תלמידים מנווה רבין שרוצים ללמוד כאן - אנחנו גאים בזה, אבל אין לנו יכולת לקלוט אותם.

יוסי בן-דוד: בכיתות שניתן לקלוט תלמידים, אין לנו שום בעיה.

אילן שביט: כמה תלמידים מנווה רבין נרשמו לכיתה א'?

יוסי בן-דוד: אנחנו לא יודעים.

משה גפני: הישיבה הזאת היתה כבר לפני כמה ימים, והנושא הוא תושבי נווה רבין.

משה גפני: אתם לא יודעים נתונים כמה נרשמו לכיתה א'?

מרדכי פלדמן: השאלה היתה כמה נרשמו מיהוד.

מרדכי פלדמן: מיהוד נרשמו שבעה.

מרדכי פלדמן: מנווה רבין ידוע לנו על שניים.

אילן שביט: מר בוקובזה, אני מבין שיש שכונה חדשה בעיר שלך.

אילן שביט: מה הבעיה?

אילן שביט: לא מקבלים ילדים מהעיר שלך?

יצחק בוקובזה: לכיתה א' לא מקבלים ילדים מאור יהודה.

אילן שביט: מה אתה מציע?

אילן שביט: שירחיקו ילדים אחרים או שיוסיפו קרוואנים?

יוסי בן-דוד: שאלת על נתון.

יוסי בן-דוד: אני רוצה לענות.

יוסי בן-דוד: לכיתה א' נרשמו השנה 17 תלמידים מאור יהודה, 5 מיהוד והשאר - 48 - מנווה מונוסון.

יוסי בן-דוד: בסך-הכל 70 ילדים לשתי כיתות.

יוסי בן-דוד: הילדים האלה התקבלו, אז אני לא מבין על מה המהומה.

יוסי בן-דוד: אני רוצה להקריא את הסיכום מהדיון של ה-11.3, שיצחק ידידי אמר שכנראה לא קראתי אותו טוב: "המחויבות הפדגוגית והקהילתית לקליטת תלמידי שכונת נווה רבין מאור יהודה בבית-הספר נווה מונוסון מוטלת על הדרג הפדגוגי בבית-הספר ועל הנהגת ההורים המקומית תוך שיתוף פעיל של נציגי הורי שכונת נווה רבין".

יוסי בן-דוד: לא אגף החינוך, נציגי ההורים.

יוסי בן-דוד: לאגף החינוך אין שום זכות להתערב.

אילן שביט: גם את הסיכום הזה, אם צריך, אפשר היה לשנות.

אילן שביט: מה הבעיה.

אילן שביט: לכיתות א' קיבלו ילדים.

אילן שביט: בכיתות האחרות יש בעיה של מקום?

יצחק בוקובזה: קודם כל, יש עוד 8 תלמידים שלא קיבלו.

יצחק בוקובזה: אם יש 70 ילדים בשתי כיתות, אין שום סיבה בעולם שלא יקבלו עוד מספר ילדים.

יצחק בוקובזה: הם מצהירים שהם קיבלו 17 ילדים מיהוד, אני לא בטוח שהמספר הזה נכון.

יצחק בוקובזה: אני יכול לראות את השמות שלהם?

יוסי בן-דוד: תוכלו לקבל את השמות.

יצחק בוקובזה: אם הם קיבלו מאור יהודה, מחוץ לנווה רבין, זה לא מקובל.

יצחק בוקובזה: אם קיבלתם 17 תלמידים, כפי שאתם מצהירים, למה שלא תקבלו גם את שמונה התלמידים הנותרים?

יצחק בוקובזה: בסך הכל לא הטלתי הרבה על בית-הספר, באור יהודה יש לנו בתי-ספר שלומדים בהם ארבעים ילדים בכיתה.

יצחק בוקובזה: עכשיו, אין שום סיבה שיבואו הנה ילדים מיהוד, ביהוד יש שני בתי-ספר.

יצחק בוקובזה: נניח, כפי שנאמר פה, שבית-ספר אורנים זה חטיבה צומחת מגן הילדים.

יצחק בוקובזה: חמשת הילדים מיהוד לא היו כאן בגן הילדים, הבאתם אותם לכיתה א' בשנה הזאת.

יצחק בוקובזה: מביאים חמישה מיהוד כדי למנוע הבאת ילדים משכונה מאור יהודה.

יצחק בוקובזה: אין סיבה בעולם למה יהיו פה חמישה מיהוד, כשמדובר על בית-ספר משותף.

אילן שביט: בנווה רבין אין בית-ספר?

אילן שביט: בניתם שכונה שלמה בלי בית-ספר?

יצחק בוקובזה: באור יהודה יש לי גישה, אני משתדל לחשוב כלכלית.

יצחק בוקובזה: למרות שאנחנו לכאורה עיר חלשה, אנחנו חושבים כלכלית.

יצחק בוקובזה: יהוד יותר עשירה אז מותר לה להשאיר בתי-ספר פתוחים בתת-אכלוס - שניים ביהוד ואחד במקום אחר.

יצחק בוקובזה: לנו אין המקורות של יהוד, אצלנו משתדלים לצמצם ולחסוך איפה שאפשר.

יצחק בוקובזה: אני סגרתי בשנת 2001 שני בתי-ספר.

יצחק בוקובזה: הם לא היו ברבע או חצי אכלוס, הם היו ב-60% אכלוס, חשבתי שמדינת ישראל לא צריכה להחזיק תיכון ובית-ספר יסודי בתת-אכלוס, אפילו אם הוא 40% או 35%.

יצחק בוקובזה: סגרתי והתארגנתי ואמרתי למשרד החינוך: אני בונה שכונה חדשה.

יצחק בוקובזה: עכשיו אני סוגר בתי-ספר בעיר, כאשר יהיה צורך תנו לי לבנות בשכונה החדשה הזאת בית-ספר.

יצחק בוקובזה: למרות שהשכונה זכאית לבית-ספר מעצם הקמתה, הוספתי את הנימוק הזה ליתר ביטחון.

יצחק בוקובזה: לימים, כפי שחששתי, התברר שלמשרד החינוך אין כסף.

יצחק בוקובזה: באו הגזירות החדשות וכסף אין.

יצחק בוקובזה: נפגשתי עם אנשי משרד החינוך ואמרתי: אני חי במדינה הזאת, מקצצים לאלמנות, למשפחות מרובות ילדים, למשפחות חד-הוריות.

יצחק בוקובזה: יש בית-ספר כאן, קרוב מאוד לשכונה.

יצחק בוקובזה: הילדים מנווה רבין יכולים ללכת לבית-ספר אורנים.

יצחק בוקובזה: יהוד היא יותר רחוקה מנווה מונוסון, מביאים ילדים מיהוד לבית-הספר הזה ואומרים לילדים מנווה רבין ללכת לבית-ספר אחר.

יצחק בוקובזה: אני יכול לבנות בית-ספר, גם אני זכאי לכך, רק שבית-הספר יֵשב על עוד 10-12 דונמים, והקרקע באזור הזה היא יקרה, 600 אלף דולר לדונם.

יצחק בוקובזה: 10 דונם שאני יכול לחסוך זה 6 מיליון דולר.

יצחק בוקובזה: אם מחר המדינה תמכור את האדמות ב-6 מיליון דולר, היא תרוויח.

יצחק בוקובזה: כך המדינה גם לא צריכה לבנות בית-ספר, לא צריכה להחזיק אותו וגם יכולה למכור את האדמות.

אילן שביט: גב' חמו, המפקחת במשרד החינוך, איך אתם רואים את העניין?

חנה חמו: אני רוצה לציין שלוש נקודות.

חנה חמו: ראשית, אופי בית-הספר ייקבע על-ידי הנהלת בית-הספר וההורים המאכלסים אותו יחד עם התלמידים.

חנה חמו: אם למישהו יש מחשבות אחרות, אני רוצה להגיד את זה כאן באופן פורמלי - אופיו של בית-הספר, איכותו, דרכיו והחזון שלו ייקבע על-ידי מנהלת בית-הספר, שהיא מנהלת מעולה, ויש לה צוות מורים נהדר, יחד עם נציגות ההורים.

אילן שביט: את נציגת משרד החינוך והתרבות.

אילן שביט: איך משרד החינוך נותן פתרון לילדים שאין להם בית-ספר?

חנה חמו: מר שלגי, תן לי לסיים.

חנה חמו: נקודה שנייה, בגיל הרך, קרי גן וכיתה א', המבנה איננו יכול לקלוט יותר מ-70 ילדים, על פי אגף הבינוי של משרד החינוך.

חנה חמו: נכון שבכיתה רגילה מותר לקלוט עד 40 ילד, אז היינו יכולים לקלוט 80 ילדים, אבל במקרה דנן אפשר לקלוט רק 70 תלמידים בחטיבה הצעירה.

חנה חמו: משרד החינוך מחוז מרכז קבע - וזה היה הסיכום אצל מנהלת המחוז, גב' דפנה לב - שאורנים יקלוט את ילדי כיתה א' מנווה רבין.

אילן שביט: למה מנהלת המחוז לא באה היום?

חנה חמו: אני הנציגה שלה.

אילן שביט: עם כל הכבוד, אני חושב שאם הגב' לב היתה באה, אולי היה יותר קל לפתור את הדברים במקום.

חנה חמו: ההסכם היה שאורנים בנווה מונוסון יקלוט את ילדי כיתה א' מנווה רבין לשנת הלימודים התשס"ה, וכל שאר הכיתות במידת יכולת הקליטה.

חנה חמו: זה מה שנאמר.

אילן שביט: זה חלק מהסיכום שנרשם ב-11 במרץ?

חנה חמו: לא.

חנה חמו: היו"ר אילן שלגי: זאת אומרת, זאת ההחלטה שלכם.

יוסי בן-דוד: הכל לפי יכולת הקליטה.

חנה חמו: לא, אני מצטערת.

חנה חמו: הסיכום אצל מנהלת המחוז היה שאורנים יקלוט את ילדי כיתה א' מנווה רבין.

חנה חמו: בזמנו דובר על 7 ילדים.

חנה חמו: ואם יש יותר - -

אילן שביט: את שומעת - יש 17 ועוד 8.

חנה חמו: אנחנו מדברים לא על 8 אלא 7 נוספים מנווה רבין.

חנה חמו: ה-7 הנוספים האלה אמורים להיקלט בנווה מונוסון בכיתה א'.

חנה חמו: זה היה הסיכום אצל מנהלת המחוז.

חנה חמו: אני יודעת שאני מעוררת מחלוקת, אבל זה המסר של מחוז מרכז - שילדי כיתה א' מנווה רבין ייקלטו בנווה מונוסון, לפני ילדי יהוד.

חנה חמו: רק בכיתה א'.

אילן שביט: משרד החינוך אומר כך: בכיתה א' יש עדיפות לנווה רבין.

אילן שביט: בכל שאר הכיתות יש עדיפות לנווה מונוסון.

קריאות: - - -

איתן כבל: יצחק בוקובזה ויוסי בן-דוד, אני לא מבין את הבעיה.

איתן כבל: אני חושב שסוג כזה של בעיה יכול היה להיפתר בין שניכם, אתם גם חברים, ולא היה צריך לבטל את זמן העבודה של כל כך הרבה אנשים.

אילן שביט: זה היה יכול להיפתר בין שניכם, בסיוע משרד החינוך.

איתן כבל: אני מקשיב כאן לדברים, ואנחנו מנסים עד לרגע לזה להבין על מה הסיפור.

איתן כבל: אם זאת הבעיה, אנחנו מוכנים שאלה יהיו הבעיות בכל מחלקות החינוך בכל הארץ.

איתן כבל: יש שתי הנחות עבודה - שיש בית-ספר בנווה מונוסון, שהוא בית-ספר אזורי.

איתן כבל: יש עדיפות לילדי נווה מונוסון, על זה אין מחלוקת.

איתן כבל: אני ממשיך הלאה.

איתן כבל: אין עוררין על כך שמקבלים היום את ילדי האזור לכל הכיתות האחרות.

איתן כבל: הוויכוח מצטמצם ל-8 הילדים, בהנחה שהנתונים שנתן יוסי בן-דוד, ראש עיריית נווה יהוד מונוסון, הם אכן כאלה.

איתן כבל: ואני לא רואה סיבה שאלה לא הנתונים הנכונים.

איתן כבל: שאלת השאלות היא - האם יש לפרוץ את המסגרת שהמנהלת קבעה, קרי X תלמידים בכיתה א' - -

יוסי בן-דוד: זה לא המנהלת, זה גודל המבנה.

איתן כבל: בסופו של דבר אנחנו נסגרים סביב השאלה כמה תלמידים צריכים להיות בכיתה א'.

איתן כבל: יש כאן שתי עמדות.

איתן כבל: עמדה אחת אומרת שהמבנה לא יכול להכיל יותר מ-X תלמידים, ויש סברה אחרת של יצחק בוקובזה: יכול להיות שיש בעיה, אבל בואו נמצא פתרון ל-8 האלה.

יצחק בוקובזה: הם קודמים לילדי יהוד.

אילן שביט: יש בעיה גם בשאר הכיתות.

איתן כבל: כיוון שיש לי הרבה מאוד זכויות בהקמת נווה רבין, אני אומר לך, יצחק, ואני אומר לך, יוסי, שניכם מטרידים ועדה על דבר שאתם יכולים למצוא לו פתרון בחדר סגור אחד, גם כשני חברים, גם שני שכנים.

איתן כבל: הפתרון נראה בעין, ואני מניח שאפשר למצוא אותו.

איתן כבל: אני לא מבין את ההתעקשות על 8 התלמידים - או שהכיתה יכולה להכיל אותם או לא.

איתן כבל: אם העדיפות היא לנווה רבין על יהוד, תמצאו את הפתרון לזה.

יוסי בן-דוד: הפתרון הוא בסיכום.

איתן כבל: לא, הפתרון הוא ביניכם.

איתן כבל: אתם מנסים להכניס אותנו - -

ענבל גבריאלי: אני רוצה להצטרף לדבריו של חבר הכנסת כבל לגבי חיוניות הדיון בהשתתפות כולנו, גם אני סבורה שהדברים היו יכולים להיפתר בין שני ראשי הערים, גם בגלל החברות ביניכם וגם בגלל המספר המצומצם של התלמידים שלגביהם יש כרגע מחלוקת.

ענבל גבריאלי: למיטב הבנתי, המחלוקת היא לא אך ורק על השמונה, יש סעיף קודם למחלוקת שאומר:

ענבל גבריאלי: מדוע קלטו חמישה תלמידים מיהוד בטרם קלטו קודם כל את כל אלה שבאו לשעריו של בית-הספר, שאותם באמת היו צריכים לקלוט קודם משום הקרבה הגיאוגרפית של השכונה אל בית-הספר.

ענבל גבריאלי: אם תהיה הבנה בין יהוד, נווה מונוסון ואור יהודה, שבאמת סדרי העדיפויות הם קודם כל נווה מונוסון ואחר כך נווה רבין ואחר כך יהוד, העניין ייפתר.

ענבל גבריאלי: זה הגיוני, גם בשל הקרבה הגיאוגרפית של נווה רבין וגם בשל קיומם של בתי-ספר נוספים ביהוד.

ענבל גבריאלי: אם תהיה הסכמה לגבי זה, הרי שהמחלוקת מצטמצמת לשלושה תלמידים, כי במקום חמישה התלמידים מיהוד יקבלו חמישה מנווה רבין.

ענבל גבריאלי: אני לא אומרת אם ניתן להכניס יותר תלמידים, משרד החינוך אמר את דברו שהגבול הוא 70 תלמידים.

אילן שביט: האוזן שלי שמעה פה שייתכן שלא כל מי שהגיעו מאור יהודה הם מנווה רבין.

אילן שביט: מר בוקובזה, יכול להיות שיש תלמידים שלך שאתה צריך למשוך למקום אחר.

יצחק בוקובזה: אין לי בעיה למשוך - -

ענבל גבריאלי: יכול להיות שצריך להעביר דרך מסננת את 17 התלמידים מאור יהודה, לראות אם הם אכן מגיעים מנווה רבין ולהפוך את סדר העדיפויות.

אילן שביט: זה הגיוני.

יוסי בן-דוד: יש כמה דברים שאני רוצה שיובהרו בצורה ברורה, פשוטה וחד-משמעית.

יוסי בן-דוד: אני באמת לא מבין מה אנחנו עושים כאן.

אילן שביט: קודם כל, אנחנו פה כי קיבלתי מכתב משני ראשי ערים במדינת ישראל.

אילן שביט: אמרתי: המחלוקת היא על בית-ספר לא גדול, בואו נלך ונראה מה זה.

אילן שביט: בכל זאת יש בעיה, אתם לא הצלחתם עד עכשיו לפתור אותה ביניכם.

משה גפני: הם לא הצליחו גם להבהיר לנו.

יוסי בן-דוד: אני מודה לכם שאתם כאן איתנו, ואני חושב שאחרי ההבהרה שאני אתן הרבה דברים יֵרדו.

יוסי בן-דוד: קודם כל, חמשת הילדים שרשומים בכיתה א' הם ילדים שהיו רשומים כאן כבר שנה קודם, מהגן, הם התחילו פה בחטיבה הצעירה.

יוסי בן-דוד: עד פברואר, לפני הדיון במרץ, היו אזורי רישום פתוחים, ואותם ילדים נרשמו עוד לפני פברואר, לפני הדיון.

יוסי בן-דוד: אלה חמישה ילדים מהחטיבה הצעירה שהמשיכו ברצף, הם נמצאים כאן כבר שנה.

יוסי בן-דוד: אפילו לא ילד אחד נרשם לאחר מכן.

יוסי בן-דוד: דבר שני, אמר יצחק ידידי, ואני קורא מתוך הפרוטוקול: "בדיון הוצגו מטעם נציגי שתי העיריות נתוני התלמידים האמורים ללמוד בבית-ספר נווה מונוסון החל משנת הלימודים תשס"ה, על פי צפי התחזיות לגבי מספרי התלמידים בשני היישובים - יהוד-מונוסון ואור יהודה - לשלוש השנים הקרובות, וכן מתוך היבטים פדגוגיים, מתוך רצון להסתייע במנגנון מינהלי משותף לתקופת ביניים זו כדי לאפשר המשך טיפול נאות של בית-הספר המצליח בנווה מונוסון, תוך שמירת על צביונו הקהילתי ויכולת קליטת התלמידים בכל שכבות הגיל בבית-הספר".

יוסי בן-דוד: זה אומר בצורה ברורה, קודם כל חמשת התלמידים מיהוד ממשיכים כאן ברצף, לא נרשם אפילו ילד אחד שלא היה כאן בחטיבה הצעירה.

יצחק בוקובזה: אם יוכח שאלה תלמידים שממשיכים ברצף, לזה אני מסכים.

יצחק בוקובזה: עולה על דעתך שאני אגיד שילד שלמד באורנים בגן לא ימשיך לכיתה א'?

יוסי בן-דוד: אני מוכן להתחייב שחמשת הילדים נמצאים באורנים מהגן.

יוסי בן-דוד: לפי מה שנקבע, שהרישום הוא גם מיהוד, גם מנווה מונוסון וגם מאור יהודה, קיבלו פה 17 תלמידים מאור יהודה.

יצחק בוקובזה: אני יכול לשבת אתך על רשימת התלמידים אחד אחד?

יוסי בן-דוד: כן.

יוסי בן-דוד: אני מוכן לשבת אתך בכל רגע שתרצה.

אילן שביט: מר פולק, תגיד לי מה הבעיה.

איתן פולק: אני יושב-ראש מנהלת נווה-מונוסון, שאנחנו מקימים עכשיו במסגרת האיחוד.

איתן פולק: אני רוצה לתת לחברי הכנסת קצת רקע לגבי הקונטקסט של אותה החלטה באותו דיון.

איתן פולק: אנחנו זומנו לדיון במשרד החינוך, כשנאמר לנו שהם רוצים לבחון שיתוף פעולה בין בית-הספר בנווה מונוסון לבין אור יהודה, לראות האם יש אפשרות שנוכל לעזור להם באופן זמני.

איתן פולק: הגענו לדיון ונאמר לנו בדיון שעומדים לאחד אזורי רישום.

איתן פולק: אנחנו אמרנו: לא באנו לדיון בנושא הזה.

איתן פולק: אמרו: "רבותיי, אתם תקבלו פה היום החלטה.

איתן פולק: אם אתם לא תשבו פה, נקבל את ההחלטה לבד".

איתן פולק: בעצם אנסו אותנו להחלטה הזאת.

איתן פולק: פעמיים התקשרה המנכ"לית של משרד החינוך, נודע לנו שהיתה פגישה - -

אילן שביט: מה זה "אנסו אותנו"?

אילן שביט: יש למשרד החינוך סמכות ורשות להחליט.

אילן שביט: אתה יכול ללכת לבית משפט אם זה לא מוצא חן בעיניך.

איתן פולק: אני ארחיב בנקודה הזאת, כי חשוב שחברי הכנסת ישמעו.

איתן פולק: נודע לנו שלפני כן מר בוקובזה נפגש עם הגב' לימור לבנת, וזה היה דיל סגור כי פעמיים המנכ"לית התקשרה - -

יצחק בוקובזה: סליחה, אני לא נפגשתי עם לימור לבנת.

איתן פולק: מה שיצא מהדיון הזה זאת לא החלטה לפי סדר מסודר של משרד החינוך, לא התכנסו הוועדות המתאימות לאיחוד אזורי רישום.

איתן פולק: הדבר היחיד שיצא הוא מין סיכום ישיבה כזאת, שלהערכתי מעבר לרצון טוב לא מחייב כלום, כי אין פה תהליך נכון של משרד החינוך לאיחוד אזורי רישום.

אילן שביט: מה הבעיה שלכם?

איתן פולק: הבעיה שלנו היא כזאת - הוצבה בפניך מפה שאומרת שיש בית-ספר אורנים, יש בית-ספר במעלה, יש שני בתי-ספר שיצחק בוקובזה מסר לגורמים פרטיים.

אילן שביט: את זה אני שומע לראשונה.

אילן שביט: זאת הבעיה?

איתן פולק: כן, מר בוקובזה מסר אותם לגורמים פרטיים, ללב לבייב.

איתן פולק: בתי-הספר האלה עומדים ריקים.

ענבל גבריאלי: אדוני היושב-ראש, ראש עיריית אור יהודה הצהיר קודם שהוא סגר את בתי-הספר.

ענבל גבריאלי: מה העירייה עשתה איתם אחר כך, זה משהו אחר.

ענבל גבריאלי: אבל אני לא חושבת שאתה צריך לאפשר השמצות בדיון הזה.

ענבל גבריאלי: ברגע שראש העיר אומר שהוא לא נפגש עם שרת החינוך, אז הוא לא נפגש איתה.

יצחק בוקובזה: אתם הופכים עניין כלכלי לפוליטי.

איתן פולק: העובדה היא פשוטה.

איתן פולק: אנחנו כנווה מונוסון רואים שנבנית פה שכונה של 1,400 יחידות דיור, אין תכנון של בית-ספר.

איתן פולק: ממוצע התלמידים באור יהודה בכיתות א' הוא 28 תלמידים על פי נתונים של משרד החינוך.

איתן פולק: אני לא מבין למה מר בוקובזה לא יכול למצוא פתרון.

איתן פולק: הבעיה היא שדפנה לב מנסה ללחוץ על יוסי בן-דוד להוציא חמישה תלמידים מיהוד ולהכניס במקומם את תלמידי נווה רבין, כשבאור יהודה יש מקום בכיתות א' על פי הנתונים של משרד החינוך.

איתן פולק: לכן אנחנו הזמנו אתכם הנה, כי אנחנו לא מסוגלים להתמודד בעניין הזה עם משרד החינוך.

איתן פולק: דפנה לב לא הוציאה סיכום כתוב, הכל בשיחות טלפון, הכל באיומים.

חנה חמו: - - -

קריאות: - - -

משה גפני: אדוני היושב-ראש, להערכתי יש פה דבר שלא מספרים לנו.

משה גפני: הוויכוח על מספרי התלמידים - גם לי מפעם לפעם יש עסקים בחינוך ואני בודק אפשרויות של העברת תלמידים, כחבר כנסת.

משה גפני: יש בעיות, יש היום מצוקת דיור קשה בכל הארץ, גם בחינוך החרדי יש מצוקה אמיתית וגם אנחנו מנסים להעביר תלמידים.

משה גפני: עם חמשת התלמידים או שמונת התלמידים הללו - שני ראשי מועצות, כמו שני ראשי המועצות שנוכחים כאן, היו פותרים את זה בשיחה של עשר דקות.

משה גפני: אם אתם רוצים לפתור את הבעיה המיידית שהעליתם כאן, להערכתי אנחנו לא צריכים להישאר כאן, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: תושיב את שניהם יחד, והבעיה תיפתר.

משה גפני: לא יכול להיות שיש בעיה כזאת.

משה גפני: עם הבעיות שיש היום במערכת החינוך, זה מצחיק.

משה גפני: אני מתחיל לחשוב שאנחנו נמצאים בדיון של פורים ולא בדיון רציני.

אילן שביט: הכישלון פה הוא לא של שני ראשי הערים האלה, אלא של משרד החינוך והתרבות.

יצחק בוקובזה: הכישלון הוא הראייה המעמדית של תושבי נווה מונוסון.

חנה חמו: סליחה, זה לא מקובל עליי.

אילן שביט: איפה מנהלת המחוז שלך?

אילן שביט: איפה מנהלת המחוז השני?

אילן שביט: הן היו צריכות להיות פה, הן היו צריכות לפתור את זה קודם.

חנה חמו: סליחה, אדוני, מנהלת המחוז שלי ישבה עם שניהם.

משה גפני: הבעיה המיידית להערכתי לא קיימת.

משה גפני: אני לא חושב שצריך להאשים את משרד החינוך, אני לא חושב שצריך להאשים מישהו.

משה גפני: משרד החינוך לא אשם, ראשי הרשויות לא אשמים.

משה גפני: יש פה כנראה משהו, אדוני היושב-ראש, שאתה לא יודע וגם אני לא יודע.

משה גפני: יש פה כנראה מאבק על שליטה על בית-הספר, שאנחנו לא יודעים אותו.

אילן מאור: אתה חושב שאור יהודה צריכה לשלוט בבית-ספר בנווה מונוסון?

חנה חמו: בית-הספר לא שייך לרשות המקומית, בית-הספר שייך למשרד החינוך והוא שיקבע.

משה גפני: תגידו את האמת, עניין התלמידים זאת לא הבעיה.

משה גפני: אני מתחייב שהיא תיפתר.

משה גפני: אם אתם רוצים, אני מוכן להישאר פה עוד עשר דקות והבעיה נפתרת.

משה גפני: יש פה בעיה יסודית שהיא לא נושא הדיון.

משה גפני: הבעיה היסודית היא שיש פה בית-ספר מצוין בלב האזור של נווה מונוסון, נווה רבין בנויה קרוב מאוד, אין הבדל גיאוגרפי בפועל בין המקומות הללו, וצריך לפתור את הבעיה הזאת.

משה גפני: יכול להיות שנווה מונוסון צודקת, יכול להיות שאור יהודה צודקת.

משה גפני: אין לי הכלים להתמודד עם זה כי אתם לא דיברתם אמת מהבוקר.

משה גפני: לא אמרתם את לב ליבה של הבעיה.

משה גפני: אלה לא החמישה תלמידים או השמונה תלמידים, שלגביהם היה אפשר למצוא פתרון.

קריאה: - - -

משה גפני: המציאות היא שהילד שגר בבניין ליד בית-הספר, בתחילת שנת הלימודים הוא יורד מהבית ורוצה ללמוד בבית-הספר, ואתה לא מאפשר לו את זה.

משה גפני: את הבעיה של התלמידים צריך לפתור מיד, ואפשר.

משה גפני: את הבעיה של השליטה על בית-הספר, משרד החינוך צריך לפתור.

משה גפני: זה תפקידו, את הבעיה הזאת צריך לפתור מהשורש.

עופר בוזי: אני ממלא מקום ראש עיריית אור יהודה, גר בשכונת נווה רבין.

עופר בוזי: חברי הכנסת, אמנם הגעתם לנווה מונוסון יהוד, אבל אני רוצה להגיד לכם במשפט הפתיחה שלי: ברוכים הבאים למדינת ישראל.

עופר בוזי: יש פה בעיה.

עופר בוזי: 8 התלמידים או 17 התלמידים זה לא העיקר, יש פה ראייה מסוימת חברתית מעמדית של תושבי נווה מונוסון ויהוד.

קריאות: תגיד עיראקים.

עופר בוזי: סליחה, אל תפריעו לי, תגידו אחר כך מה שאתם רוצים.

עופר בוזי: האמת כואבת.

קריאות: - - -

אילן שביט: רבותיי, עוד פעם אחת אנחנו קמים והולכים, אתם תישארו פה בלי פתרון לבעיה.

אילן שביט: רבותיי, זה לא לכבודכם.

אילן שביט: תשמעו דברים שאתם לא אוהבים לשמוע.

אילן שביט: מה לעשות?

אילן שביט: אחר כך בצורה תרבותית אפשר גם להשיב.

דובר א': אולי אתה צודק, אבל יש כבר הצעה - -

אילן שביט: אדוני, אתה מספיק הפרעת לי.

אילן שביט: אותך אני לא רוצה לשמוע.

דובר א': אתה לא רוצה לשמוע, אל תשמע.

אילן שביט: אדוני, תצא בבקשה החוצה.

דובר א': אני לא רוצה.

אילן שביט: תודה רבה, רבותיי, סיימנו את הדיון.

אילן שביט: אני הולך מפה.

אילן שביט: יש פה חוצפן אחד שכל הזמן מפריע.

דובר א': אני משלם פה משכורות לעובדים.

דובר שני: בואו נירגע.

עופר בוזי: אם היתה פה בעיה של 5 או 17 תלמידים - לא משנה לאיזו פרשנות אנחנו מתייחסים - לא היו פה שלושים הורים מנווה יהוד מונוסון.

קריאות: תן להורים לדבר.

קריאות: אתה פוליטי.

עופר בוזי: גם אני הורה, בשנה הבאה הילד שלי אמור לעלות לאותו בית-ספר.

עופר בוזי: דבר נוסף שאני רוצה להגיד - ואני פונה פה לחברי ועדת החינוך של הכנסת, לא להורים ולא לאף אחד - מעניין למה ההורים מעוניינים כן לקבל את הילדים העולים לב' עד ו', שבדרך כלל מגיעים מאזורים אחרים באור יהודה ופחות מנווה רבין - -

קריאה: כי אתה לא הפנית אותם במכתב ממך.

עופר בוזי: זה מכתב שלי לאור סיכום עם משרד החינוך.

עופר בוזי: לגבי העולים לכיתות א', צדק לא צריך רק לעשות, צדק גם צריך להיראות.

עופר בוזי: כשאור יהודה בנתה את שכונת נווה רבין, היא הואילה בטובה גם לתת לתושבי נווה מונוסון פרוייקט בנה דירתך, דירות מוזלות לדירות צעירים.

קריאה: מה זה קשור?

עופר בוזי: סליחה, אני לא אומר מה קשור, לא קשור, תגידו אתם אחר כך.

עופר בוזי: תנו לי לדבר.

עופר בוזי: מתוך השותפות הזאת, אני מצפה שבית-הספר והתושבים של יהוד-מונוסון ושל נווה רבין ימשיכו לשתף פעולה, ולא רק איפה שנוח לתושבים האחרים ולא איפה שנוח לתושבי נווה רבין.

עופר בוזי: זה הקשר.

עופר בוזי: צדק צריך לעשות וצריך להיראות, ואני נותן לכם פה נקודות שמדברות על צדק חברתי.

עופר בוזי: תכניסו את זה טוב-טוב לראש.

עופר בוזי: בנוסף לכך, יש קבוצה של תלמידים מנווה רבין שהיא איכותית.

עופר בוזי: יש לי תחושה שהתושבים שקנו בתים בנווה רבין, משום מה הילדים שלהם רשומים בבית-ספר אורנים.

עופר בוזי: יש לי תחושה כזאת, היא לא מבוססת, אני מוכן לבדוק אותה ומוכן גם להתערב על זה.

דוברת: תקדים ותגיד ש-80 משפחות בנווה רבין הם יוצאי נווה מונוסון.

עופר בוזי: זה מה שאמרתי קודם.

דובר: אז אנחנו מפלים את נווה מונוסון?

עופר בוזי: לא, הם כבר באורנים, הם ברצף.

עופר בוזי: לסיום, אולי אני קצת נרגש כי העניין הזה באמת כואב.

עופר בוזי: אם חברי ועדת החינוך של הכנסת הגיעו לכאן ונדרשו לסוגייה, תכריעו בה על פי מה ששמעתם.

עופר בוזי: אם מישהו מההורים של נווה מונוסון שרוצה להתייחס, בבקשה.

אילן שביט: האם כל ה-17 מאור יהודה שנרשמו לכאן, הם תושבי נווה רבין?

עופר בוזי: לא.

דוברת: זה לא משנה.

יצחק בוקובזה: אני מוכן להוציא כל אחד שהוא לא מנווה רבין, להכניס את אלה של נווה רבין.

אילן שביט: זה יפתור את הבעיה, לדעתי.

ענבל גבריאלי: השאלה אם 17 התלמידים הם בוגרים של החטיבה הצעירה.

ענבל גבריאלי: אז בכל מקרה אתה לא יכול לשחק כאן.

ענבל גבריאלי: בכל מקרה הבנו שהבעיה היא לא מספרים.

ענבל גבריאלי: הבעיה היא הרבה יותר גדולה ממה שמוצג כאן - 8, 17, 5 תלמידים.

אילן שביט: אני לא רואה בעיה יותר גדולה.

עופר בוזי: לסיום אני רוצה לומר בגישה אופטימית, כדי להרגיע את ההורים של בית-הספר - עיריית אור יהודה מוכנה לסיכום שהיה, שמנהלת בית-הספר תקבע את התכנים וזה ימשיך להיות בית-ספר קהילתי על כל המרכיבים שלו.

עופר בוזי: לעיריית אור יהודה אין שום כוונה להשתלט על בית-הספר.

עופר בוזי: אני דוחה את הטענות האלה מכל וכל.

עופר בוזי: זה לא קיים, זאת דמגוגיה זולה להגיד דבר כזה.

יוסי בן-דוד: אני חושב שיש כאן טעות.

יוסי בן-דוד: אני ראש רשות חינוך, ולא ייתכן שעופר ידבר על שליטה על בית-הספר.

יוסי בן-דוד: זאת העיר שלי, לא של יצחק בוקובזה ידידי.

אילן שביט: נשמע עכשיו את יושב-ראש ועד ההורים.

אילן מאור: אני מייצג פה קהל שהוא בעצם הגורם לישיבה הזאת.

אילן מאור: אני מבקש להסביר את הרקע.

אילן מאור: במקור בית-הספר הזה קולט ילדים בגלל החלטות של משרד החינוך, בגלל סיבות פורמליות ולא פורמליות, הוא קולט ילדים גם מבחוץ כי ילדים מבחוץ גם רוצים ללמוד בבית-הספר הזה.

אילן מאור: הם באים לכאן לא בגלל העיניים הכחולות שלי, הם באים לכאן כי זה בית-ספר מיוחד, הוא טוב ואנשים רוצים לבוא פה.

אילן מאור: בהקשר הזה, בית-הספר ממש מתאים לדו"ח דברת שמדבר על פתיחת אזורי רישום להעלאת מצוינות.

יצחק בוקובזה: אולי לא קראת את דו"ח דברת, אז תקרא אותו.

אילן מאור: מר בוקובזה, אני מעולם לא הפרעתי לך.

אילן מאור: אנחנו תמיד קלטנו ילדים מבחוץ.

אילן שביט: זאת היתה הצהרה.

אילן שביט: איפה הבעיה היום?

אילן מאור: הבעיה מאוד פשוטה, מר שלגי.

אילן מאור: הבעיה לא מתמקדת בחמישה ילדים.

אילן מאור: גב' אורה לנדא, שאני מניחה שהיא כפופה למר בוקובזה כי היא מנהלת אגף החינוך אצלו, כותבת ב-21 במרץ: "יש להיערך לקליטתם של 30 תלמידים לכיתות א'".

אילן מאור: אני טוען שכאשר עיריית אור יהודה אומרת עכשיו 7 תלמידים, היא משחקת אותנו בצעד אחרי צעד.

אילן שביט: אתה אומר שאתה לא מאמין להם.

אילן שביט: זה מה שאתה אומר.

אילן מאור: משרד החינוך בנה פה בית-ספר קטן ייחודי עם כיתות מוגבלות.

אילן מאור: בחטיבה הצעירה, גן וכיתה א', הכיתות הן בגודל של 30 ילדים, כיתות ב' וג' הן רק 25 ילדים.

אילן מאור: אני מדבר על גודל המבנה.

אילן מאור: אומרים פה: נכניס איפה שהוא, נפתור את הבעיה של כמה ילדים.

אילן שביט: אתה אומר שזה כיבוש זוחל.

אילן מאור: בוודאי.

יוסי בן-דוד: אני רוצה לחדד בצורה ברורה וחד-משמעית - בית-הספר שייך לעיר המאוחדת ולא לאור יהודה.

יוסי בן-דוד: כך שאור יהודה לא יכולה ואין לה סמכות בחוק להשתלט על בית-הספר.

יצחק בוקובזה: אבל למשרד החינוך יש סמכות, והוא מימש אותה.

יצחק בוקובזה: מה לעשות?

יצחק בוקובזה: תראה מה כותב סעיף ג': "השר רשאי".

יוסי בן-דוד: עם כל הכבוד לשרה, יש ראש עיר.

יוסי בן-דוד: ראש עיר הוא ראש רשות חינוך, ואני לא אבוא לאור יהודה ואקבע שבית-הספר שייך לי.

קריאה: פורסם צו.

יוסי בן-דוד: לא פורסם צו וזה לא רשום בשום מקום.

יוסי בן-דוד: אני רוצה להבהיר בצורה ברורה - בית-הספר שייך לעיר המאוחדת.

יוסי בן-דוד: זאת פעם ראשונה שאני שומע ורואה שיש בג"ץ.

יוסי בן-דוד: עם כל הכבוד לשרה, יש ראש עיר, ואני ראש רשות חינוך.

יוסי בן-דוד: אם רוצים להפוך בית-ספר לאזורי, צריכים לפעול בצורה מסודרת, להוציא צו, ואנחנו נתנגד לצו.

יוסי בן-דוד: אנחנו נתנגד בתוקף לצו.

אילן שביט: אחריך נשמע את נציגת משרד החינוך.

יוסי בן-דוד: אני אומר בצורה ברורה: יש בסך-הכל חמישה ילדים מיהוד שנרשמו, וזה רצף של חטיבה צעירה.

יוסי בן-דוד: אני אומר את זה שוב, ויצחק בוקובזה מסכים אתי, שאם זה אכן רצף הם יישארו.

יצחק בוקובזה: בוא נבדוק את הנתונים.

יצחק בוקובזה: אם יש חמישה ילדים מיהוד, וזה רצף, הם יישארו.

יוסי בן-דוד: אנחנו נבדוק.

יוסי בן-דוד: הנתונים שקיבלתי מאגף החינוך מראים שמדובר על רצף של חטיבה צעירה.

יוסי בן-דוד: נרשמו 17 תלמידים מאור יהודה.

יוסי בן-דוד: לא ייתכן שהיום יבואו ויבדקו מאיזה אזור, מאיזו שכונה, מכיוון שאותם ילדים שנרשמו יש להם אחים בשאר הכיתות וזה בדרך כלל הולך ברצף.

יוסי בן-דוד: אני רוצה שתדעו - בתוך נווה יהוד מונוסון, בעיר הוותיקה, יש בית-ספר יהודה הלוי, ואצלנו יש אזורי רישום פתוחים.

יוסי בן-דוד: אנחנו חייבנו אותם, בגלל שהיה מיעוט תלמידים בבית-הספר, לקבל ילדים מאזורים אחרים.

יוסי בן-דוד: אבל כשהיה רצף של ילדים מאותה משפחה שלמדו בבתי-הספר הנוספים - הרצל ורמז - נתנו להם להמשיך.

יוסי בן-דוד: לא ייתכן שילד ילמד בכיתה ג' בבית-ספר אחד, ואח שלו בכיתה א' יהיה בבית-ספר אחר.

יוסי בן-דוד: גם ככה ההורים מתקשים בהסעה, ומבירור שאני עשיתי רוב התלמידים מאור יהודה שלומדים כאן זה רצף של אחים ומשפחות.

יוסי בן-דוד: לא ייתכן שמכיוון ששכונת נווה רבין נבנית היום בצורה שהיא נבנית - ואנחנו מברכים על כך, וזה גם האינטרס שלנו כעיר שכנה שאור יהודה תתפתח כמה שיותר - ישנו את אופי בית-הספר.

יוסי בן-דוד: אני אומר לכם שלא היה שום דבר, זאת סערה בכוס מים והדברים לא צריכים להשתנות.

יוסי בן-דוד: בית-הספר ימשיך להיות על פי האופי הקהילתי שלו, כפי שזה מחויב בהסכם, ואין פה ויכוח בכלל על שליטה בבית-הספר.

יוסי בן-דוד: בית-הספר נמצא בעיר המאוחדת נווה יהוד מונוסון, ואני ראש רשות החינוך.

חנה חמו: ברשותך, אדוני, הערת ביניים לצורך הפרוטוקול וההגינות והצדק.

אילן שביט: כשאת אומרת "לצורך הפרוטוקול", את מתכוונת שתוכלי להראות את זה למנהלת שלך.

אילן שביט: אני אומר לך שאני עדיין לא מבין למה היא לא באה הנה היום.

חנה חמו: ממלא מקום ראש עיריית אור יהודה דיבר על כך שלא קולטים ילדים בנווה מונוסון בגלל בעיות עדתיות.

חנה חמו: הריני להכריז כאדם הגון וישר קבל עם ועולם - נווה מונוסון קולטת ילדים ללא הבדל דת, גזע ומין, וללא הבדל צבע.

עופר בוזי: את יכולה גם להגיד שאת מכריזה שאין פערים חברתיים במדינת ישראל.

אילן שביט: מר בוזי, שליש מהאוכלוסייה שלנו עיראקית.

אילן שביט: אתה בכלל מכיר את נווה מונוסון?

אילן שביט: סביון רצו לעשות איתנו הסכם בבית-הספר, לא הסכמנו.

אילן שביט: מר שביט, אותך הזהרתי ארבע פעמים, עכשיו אני מבקש ממך לצאת.

חנה חמו: על פי בדיקה אובייקטיבית של משרד החינוך, בית-ספר אורנים קולט ילדים גם בעלי צרכים מיוחדים קשים, מבלי לבדוק בציציות, ונותן להם את המענה הטוב במשך שנים רבות, ואני כאן מפקחת למעלה מ-13 שנים.

חנה חמו: רבותיי, אני מבקשת שאמירה כזאת לא תיאמר על בית-ספר אורנים, כי זה פשוט לא הוגן ולא נכון.

יוסף קסטל: אני הייתי ראש הרשות בנווה מונוסון בעבר, לפני שהיא אוחדה.

יוסף קסטל: חבר הכנסת שלגי וחברי ועדת החינוך, אני שמח שאתם פה, אני מקבל אתכם בברכה.

יוסף קסטל: אני רואה את זה בחיוב שאתם באים לכאן למקום, זה ממש נהדר.

יוסף קסטל: לפני עשר שנים, כשאני נכנסתי לתפקיד, ישבנו עם משרד החינוך, ומשרד החינוך החליט שהוא הולך להרים את הרמה בבית-הספר הזה, לשפץ אותו ולהשביח את המבנה.

יוסף קסטל: התוכניות של ההשבחה עברו את אישור האדריכל של משרד החינוך.

יוסף קסטל: לא אנחנו קבענו איך בדיוק ישביחו את הבניין.

יוסף קסטל: היתה לנו בעיה שהיו חסרים תלמידים, ואור יהודה התנגדה לתת לנו תלמידים.

יוסף קסטל: בשנה שעברה מר בוקובזה התקשר אליי ואמר שיש פה שלושה ילדים מאור יהודה, שהוא מבקש שאני אחזיר אותם.

יוסף קסטל: הודעתי להורים של הילדים האלה שהם לא יכולים להיות פה כי ראש העיר שלהם לא מסכים.

יוסף קסטל: אז אני מתפלא מה פתאום עכשיו - שלושה לא, אבל שלושים כן.

יוסף קסטל: אנחנו מוכנים ורוצים לקבל ילדים מכל מקום ללא אפליה, אבל ההנהלה היא בידי נווה מונוסון, ומעליה מר בן-דוד שהוא ראש העיר עכשיו.

יוסף קסטל: אין לנו בעיה עם ילדים מבחוץ, אנחנו מוכנים לקבל את כולם, אנחנו רוצים למלא את הכיתות, אבל שיתנו לנו לנהל את העניינים.

יוסף קסטל: אני לא מוכן שמישהו מאור יהודה ינהל את העניינים בבית-הספר שלנו.

אילן שביט: יש פה הורה מנווה רבין שמאוד רוצה לדבר.

אלי: אני גרתי באור יהודה ולא בנווה רבין.

אלי: לפני שבע שנים עברתי לגור בנווה מונוסון כדי להכניס את הילדים שלי לבית-הספר פה.

אלי: הילדה הגדולה שלי כבר הולכת לכיתה ז' ביהוד.

אלי: אני עברתי מכאן לנווה רבין לפני שנה, לא הרגשתי מעולם - ואני נציג ופעיל בהנהגת ההורים מאז שהגעתי לפה, מוביל את כל הנהגת ההורים עם מנהלת בית-הספר - לא היה אף פעם שיקול זר של מוצא הילדים, גזע, דת, מין או משהו שאי פעם מישהו חשב עליו כשביקשו לקבל ילדים.

אלי: להיפך, כשהילדים שלי היו בכיתה ב' היה פה מחסור נורא בתלמידים, רצינו למלא את בית-הספר כדי שלא יאחדו כיתות.

אלי: הלכנו ביוזמת הנהגת ההורים ללוד כדי להביא משם ילדים אתיופים שילמדו פה, כדי שנעזור להם.

אלי: רצינו לממן להם הסעות על חשבון ההורים של נווה מונוסון, לשלם כסף כדי שהם יבואו פה.

אלי: בסוף הם לא באו לפה כי משהו לא הסתייע.

אלי: אבל מצד שני, הילדה הקטנה שלי בשנה הבאה צריכה לעלות לחטיבה צעירה.

אלי: לא ייתכן שאני אתן לילדה שלי להתרוצץ במקום כזה קטן כשיש בו יותר מ-70 ילדים שידרסו אחד את השני, יהרגו אחד את השני.

אלי: זה פשוט גובל בהפקרות.

אלי: דבר שני, אני רוצה להגיד שהוויכוח פה הוא בשל שיקולים זרים - שליטה על בית-הספר ומקורות כלכליים ונדל"ניים שרוצים להשתלט על שטח בית-הספר של נווה רבין, כשראש עיריית אור יהודה כנראה נותן לזה יד ויש לו מגמה.

אלי: זאת ההרגשה שלי.

דובר: זה לא היה נציג של נווה רבין.

דובר: אני יכול לדבר בשם אור יהודה?

אילן שביט: אני מבין, הוא גר פה ועכשיו הוא גר שם, אבל זה מישהו שמכיר את בית-הספר.

מרדכי פלדמן: יש ביטוי שנקרא "הקש ששבר את גב הגמל".

מרדכי פלדמן: הוויכוח הזה מתמקד היום בחמשת התלמידים האלה, אבל חמשת התלמידים האלה זה הקש ששבר את גב הגמל, זה לא מוקד הדיון.

מרדכי פלדמן: מאז ההחלטה במשרד החינוך אנחנו רואים -יש בידינו מכתב של מר עופר בוזי, ממלא מקום ראש עיריית אור יהודה.

מרדכי פלדמן: על פי המכתב שמופנה לתושבי נווה רבין, תלמידי כיתה א' באור יהודה יירשמו לאורנים בנווה מונוסון, תלמידי כיתות ב'-ג' רשאים להפנות בקשת העברה לבית-הספר אורנים.

מרדכי פלדמן: ברצות מועצת העיר, יבואו.

מרדכי פלדמן: לא ירצו, לא יבואו.

מרדכי פלדמן: לגבי תלמידי ד'-ה'-ו' אין בכלל אופציה כזאת בנווה רבין לבוא אלינו.

מרדכי פלדמן: זה מכיוון שעל פי הנתונים שיש לנו על בתי-הספר באור יהודה, בתי-הספר באור יהודה לא מלאים.

מרדכי פלדמן: השנה התקצוב של משרד החינוך הוא לפי תלמיד, פר ראש, ולכן ראש העיר שומר אצלו את התלמידים מב' עד ו' כדי לקבל עליהם תקציב.

מרדכי פלדמן: את ילדי א', שיחסית יש לו יותר תלמידים, הוא מפנה אלינו ומחייב אותנו לקבל אותם.

מרדכי פלדמן: זאת אומרת, מר בוקובזה רוצה לנהל את העניינים כרצונו, לשלוט איפה שהוא רוצה.

מרדכי פלדמן: זה מכתב שחתום על-ידי אותו מר בוזי שבא בטענה שאנחנו לא מקבלים תלמידי נווה רבין.

מרדכי פלדמן: דרך אגב, אמרנו שבחלק מהשכבות האחרות, שאצלנו המכסה לא מלאה ולא צריך בינוי, אנחנו מוכנים לקלוט תלמידים מנווה רבין.

מרדכי פלדמן: דבר שני, בשיחה שהיתה למהנדס המועצה שלנו עם מהנדסת העיר אור יהודה, היא אמרה לנו במפורש - ויש לנו על זה מכתב ממנו - שבאור יהודה יש כבר תוכנית רעיונית לביטול הבינוי של בית-הספר ויש תוכנית רעיונית לבנות שם שני מגדלים של 15 קומות, 120 יחידות דיור.

מרדכי פלדמן: אמרנו לנו את זה במפורש.

אילן שביט: את זה יכולתי לשמוע גם בתוך הדברים של מר בוקובזה, שדיבר על ה-6 מיליון דולר ועל שווי הקרקע.

יצחק בוקובזה: לא הסתרתי.

מרדכי פלדמן: על פי נתוני האכלוס בנווה רבין, בית-הספר הזה צריך לקלוט שלוש כיתות בשכבה; יחד עם נתוני האכלוס של נווה מונוסון, שצפוי פה גם כן בינוי, צריך להגיע לבית-ספר משותף של חמש כיתות בשכבה, שזה יותר ממדיניות משרד החינוך.

מרדכי פלדמן: בית-הספר הזה, על פי התשתית שלו, לא יכול לקלוט מספר תלמידים כזה ולכן צריך להרוס אותו.

מרדכי פלדמן: יש לנו הצעה לפתרון.

מרדכי פלדמן: מכל הדיון הזה עולה ניסיון השתלטות של אור יהודה, אבל למרות זאת מה שקורה בפועל זה שתלמידי נווה רבין מופנים חלקם ל"במעלה" וחלקם לנווה מונוסון.

יצחק בוקובזה: זה לא נכון.

אילן שביט: מה הצעתך לפתרון?

מרדכי הלפרין: יש אפשרות להמשיך ולקיים את הפועל היוצא הזה בעתיד בהסכמה, בשקיפות.

מרדכי הלפרין: זאת אומרת, אם לנו יש היום 35 ילדים בממוצע בכיתה א', שזה ממלא את החדר, ואין ביכולתנו לקלוט יותר, אבל בשנה הבאה אולי כן יהיה ביכולתנו לקלוט - אם בבית-ספר במעלה יש מקום פנוי בכיתה א' וחסר בכיתה ב', אפשר להפנות את תלמידי נווה רבין חלקם ל"במעלה" וחלקם ל"אורנים", אבל בהסכמה ובשקיפות של הנתונים ולא בצורה של אילוץ.

אילן שביט: לכן הפתרון הוא ששני ראשי הערים יֵשבו ויגיעו להסכמה.

יצחק בוקובזה: ראשית, המכתב של עופר בוזי הוא מאוד פשוט, הוא על בסיס הסיכום.

יצחק בוקובזה: אנחנו אמרנו שאנחנו יכולים לחייב ילד בכיתה א' ללכת לאורנים.

יצחק בוקובזה: יש ילדים בנווה רבין בכיתות ב'-ג'-ד', אם רצונם להמשיך ב"במעלה" ששם הם לומדים - -

מרדכי הלפרין: לא כתוב ד'-ה'-ו'.

יצחק בוקובזה: כל ילד בכיתה ב', ג', ד', ה', ו' שירצה ללמוד ב - - -

מרדכי הלפרין: זה לא מה שכתוב.

אילן שביט: המכתב הזה הוא לא העיקר.

יצחק בוקובזה: כל תלמיד מנווה רבין זכאי ללמוד בבית-ספר אורנים, בכל כיתה שיחפוץ.

יצחק בוקובזה: אבל כחיוב חייבתי רק את כיתה א', כי זאת התחלה חדשה, אתה לא יכול לבחור מה שאתה רוצה.

יצחק בוקובזה: אבל מי שהוא כבר בכיתה ב', ג', ד' במקום אחר - יכול להמשיך ויכול לבוא לאורנים.

יצחק בוקובזה: אין לי שום בעיה.

יצחק בוקובזה: להיפך, אני בעד שיבואו לאורנים ולא יישארו ב"במעלה".

יצחק בוקובזה: לגבי הסיפור של הבנייה, לעיריית אור יהודה יש 24 דונם ציבוריים.

יצחק בוקובזה: אנחנו יכולים מיד להחזיר 10 דונם למדינה כדי שהיא תמכור אדמות ותבנה.

קריאה: וזה על חשבון נווה מונוסון.

יצחק בוקובזה: זה לא על חשבון אף אחד.

יצחק בוקובזה: המדינה מרוויחה, אני לא מוכר את האדמות.

יצחק בוקובזה: לגבי 17 התלמידים, שמענו מיוסי בן-דוד שהם בוחרים להם את ה-17 תלמידים מאיפה שהם רוצים.

יצחק בוקובזה: אנחנו רוצים שיקבלו תלמידים מנווה רבין.

יצחק בוקובזה: זה אזור הרישום, זה הסיכום, זה מה שמחייב.

יצחק בוקובזה: לכל ילדי שכונת נווה רבין, שהיא כמטווחי רגל מבית-הספר, יש עדיפות בקבלה לבית-ספר אורנים.

יצחק בוקובזה: אם יש ילדים מיהוד שהם היום בגן הילדים באורנים, אני לא מתכוון חלילה שיוציאו אותם.

יצחק בוקובזה: הם קודמים והם עדיפים על כל אחד אחר.

יצחק בוקובזה: אני גם מוכן לקבל את המספר של כיתה א' - כ-70 תלמידים, אבל שזה לא יהיה מספר קדוש.

יצחק בוקובזה: אפשר גם 72.

יצחק בוקובזה: אפשר להוריד פה ולהוסיף שם, ולהגיע לפתרון.

אילן מאור: תשים 40 תלמידים בכיתה בבית-ספר "במעלה".

אילן מאור: למה אתה נכנס אצלי לבית?

אילן מאור: למה אתה נכנס לחצר שלי?

אילן מאור: יש לך בעיה בתור שכן?

אילן מאור: אתה רוצה כוס סוכר?

אילן מאור: בוא תבקש ממני.

דובר: כולכם מדברים על הילדה שלי.

דובר: כולכם - -

קריאות: - - -

קריאה: אני אזרח בדיוק כמוך, בושה וחרפה.

אילן שביט: גבירותיי ורבותיי, אני רוצה להודות לכל מי שבא הנה, גם למי שבא בהתרגשות.

אילן שביט: אני מבין שאנשים באים, כי כל אחד דואג לטובת הילד שלי, זה ברור לי, וכולנו צריכים לדאוג ביחד לטובת הילדים של כולנו.

קריאה: אתם מדברים פוליטיקה, ואני אעמוד על זכויות הילד שלי.

אילן שביט: אדוני, אתה מפריע, תצא בבקשה.

אילן שביט: אנחנו באנו לפה כי שמענו שיש מצוקה, ואנחנו כבר בחודש יולי וכנראה עדיין יש ילדים, אולי בודדים, שאין להם איפה ללמוד בשנה הבאה.

אילן שביט: כל ילד וכל משפחה זה עולם מלא, בשבילם זאת בעיה מאוד קשה.

אילן שביט: אנחנו רצינו לסייע, קודם כל להביא את כל הנוגעים בדבר להיפגש ביחד.

אילן שביט: אני אומר עוד פעם - אני מצטער שמשרד החינוך לא בא הנה עם שתי מנהלות המחוזות, כי הדיון שהיה ב-11 במרץ, שהשתתפו בו גם הגב' פרומן וגם הגב' לב, לא הביא לפתרון.

אילן שביט: אז לא הייתן צריכות להשאיר את זה במצב כזה עד מחצית יולי.

אילן שביט: אבל אני סבור שצריך קודם כל לבקש משני ראשי העיר שישבו ביניהם היום ויגיעו לפתרון, בלי יועצים ועוזרים, אולי כל אחד עם עוד אדם אחד.

יצחק בוקובזה: שנראה נתונים שקופים.

מרדכי הלפרין: גם של אור יהודה.

אילן שביט: אני קורא קודם כל לשני ראשי העיר שישבו ביחד היום, ולמשרד החינוך והתרבות - שאם מחר אין פתרון, שהוא ייכנס לתמונה - אם צריך, עם צו.

אילן שביט: ואם הצו לא ימצא חן בעיני מישהו, שילך לבית משפט.

אילן שביט: הסיכום הוא כזה: ועדת החינוך והתרבות קוראת לשני ראשי העיר, מר בן-דוד ראש העיר נווה יהוד מונוסון, ומר בוקובזה ראש העיר אור יהודה, לשבת שניהם עוד היום ולהגיע להסכמה בדבר רישום הילדים לבית-הספר אורנים.

אילן שביט: הוועדה מצפה ממשרד החינוך והתרבות כי יפתור את המחלוקת והקושי שהתעוררו.

אילן שביט: הסיכום מיום 11.3.04 מדיון בו השתתפו מנהלות מחוז המרכז ומחוז תל-אביב לא הביא לפתרון.

אילן שביט: המשרד היה אמור לשלוט במצב ולהסדירו ולא להשאיר הדברים ללא פתרון.

אילן שביט: הוועדה מצפה מן המשרד כי אם שני ראשי הערים לא ימצאו פתרון מוסכם עד מחר, יתערב בדרך של צו או בכל דרך שימצא לנכון לסיום הפרשה.

אילן שביט: הסיכום התקבל?

משה גפני: כן.

אילן שביט: רבותיי, תודה רבה.