ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 257, 2004-06-17 00:00

אילן שלגי: מה ההליך שאתם נוקטים בו?

אילן שלגי: מדי פעם אני שומע ממך "עלינו על תגלית" או "זה אתה גילינו", ואתם עוד לא מפרסמים את זה.

אילן שלגי: אני מניח שזה לא בתקציב שלך, אבל אתה אומר "עלינו על זה במקרה, תוך כדי עבודות".

אילן שלגי: יש לך תקציב לפרוייקטים כאלה?

שוקה דורפמן: לא.

שוקה דורפמן: זאת חפירת הצלה.

שוקה דורפמן: המשמעות של חפירת הצלה היא שיש יזם שמזמין את העבודה ומממן את החפירה.

שוקה דורפמן: ליד אשקלון רכבת ישראל מרחיבה שתי מסילות ברזל, היא מזמינה אצלנו עבודה כי זה אתר עתיקות ידוע שקרוב לתל אשדוד.

שוקה דורפמן: אנחנו אומרים להם כמה זה עולה, אנחנו באים לבצע חפירת הצלה והם מממנים.

שוקה דורפמן: יותר מ-90% מהעבודה שלנו זה חפירות הצלה.

אילן שלגי: אבל תוך כדי זה עלית על תגלית, וזה מחייב אותך להשקיע יותר.

שוקה דורפמן: זה נקרא חפירת הצלה כי האתר הולך אחרי כן לאשפה.

שוקה דורפמן: מה שנשאר לנו זה ספר על המדף, אלא אם כן זאת תגלית יוצאת דופן.

שוקה דורפמן: במקרה הזה אנחנו כנראה נכסה את זה, לא נהרוס את זה.

שוקה דורפמן: מה פירוש "עלינו במקרה"?

שוקה דורפמן: ידענו שזה אתר עתיקות מוכרז, ידענו שאלה השוליים של תל אשדוד, אבל התחילה העבודה, לא ידענו מה נמצא מתחת לאדמה.

שוקה דורפמן: כמו בבריכת השילוח - עבד טרקטור וחפר, זאת היתה חפירת הצלה לטובת חברת הגיחון, ועלה על המדרגות שיורדות לבריכה.

אילן שלגי: למה תכסו את התגלית ליד גשר "עד הלום"?

אילן שלגי: מה השיקולים?

שוקה דורפמן: גם כי הם לא רוצים להרחיב, הם שינו את התוכניות שלהם.

שוקה דורפמן: וגם זה חשוב מספיק כדי שנכסה.

שוקה דורפמן: יכול להיות שחלק מזה נוציא החוצה ונעביר לתצוגה.

שוקה דורפמן: אנחנו מניחים שכל מוזיאון ישמח להציג את זה.

אילן שלגי: הרעיון לכסות הוא כדי שהדורות הבאים יפַתחו את זה?

שוקה דורפמן: אם אין צורך להרוס, אנחנו כמובן מעדיפים לא להרוס.

שוקה דורפמן: אם היזם מתעקש לפתח ואי אפשר לעשות שינוי הנדסי של התכנון, זה הולך להריסה אלא אם כן - וזה יוצא דופן - אנחנו מגיעים להתנגשות עם הדתיים בנושא קברים והיזם מחליט לעשות שינוי תוכנית.

שוקה דורפמן: הגיע עכשיו דודו הררי, מנכ"ל החברה לפיתוח עכו העתיקה.

שוקה דורפמן: לפי דעתי - ואמרתי זאת גם בפורומים אחרים - הוא עושה פה עבודה מדהימה, ותראו אותה בהמשך.

דודו הררי: ברוכים הבאים, תודה על המחמאות.

דודו הררי: ככל שאנשים כאלה מגיעים לפה, יש לנו אולי עוד כמה שגרירים טובים, ואנחנו באמת צריכים את זה.

דודו הררי: בעיר כמו עכו, שהוכרזה על-ידי אונסק"ו כמורשת תרבות עולמית, ולא מדובר רק באחת מ-74 ערים עתיקות בעולם כפי שביקשנו, אלא מצאו לנכון להכניס אותנו לרשימת האתרים שהם מורשת תרבות עולמית.

דודו הררי: אז עכו חייבת להוכיח כל הזמן את עצמה, אנחנו מקווים שאנחנו מוכיחים את זה.

דודו הררי: אין ספק שאם רוצים לשמור על העיר הזאת, ואם העיר הזאת תיוושע, היא תיוושע רק בזכות פיתוח התרבויות שנמצאות בה לעיר תיירות בין-לאומית.

דודו הררי: בעיר הזאת חיה אוכלוסייה קצת ענייה שהשכלתה נמוכה.

דודו הררי: מאחר שמדובר באנשי חינוך, אציין שסקר גיאוקרטוגרפיה פרופ' ??, מדבר על אוכלוסייה של 80% מתחת לקו העוני, אוכלוסייה שההשכלה שלה היא 6.3 כיתות לגבר, 6.4 כיתות לאישה.

אילן שלגי: למה זה רלוונטי לאתר הארכיאולוגי?

דודו הררי: זאת מאחר שחוק העתיקות לא מאפשר לך לעשות מה שאתה יכול לעשות בעיר, ומי שחי פה חייב להחזיק את זה בהתאם לחוק העתיקות.

דודו הררי: אבל אין לו את האפשרויות הכלכליות, המצב מביא להידרדרות ולכן אנחנו דורשים את התערבות המדינה, כשהחוק קובע ש-50% בהסרת סכנה.

דודו הררי: יש לי דוגמא קלאסית - קיבלתי עכשיו 255 יחידות דיור מהמינהל שנלקחו מעמידר על מנת לעבוד בפיילוט ארצי, גוש שלם שנקרא גוש 10.

דודו הררי: באותו גוש יש 105 הסרות סכנה.

דודו הררי: יש הסרת סכנה שעולה חצי מיליארד שקל, על פי חוק מפעל הפיס היה משתתף ב-50%.

אילן שלגי: אני יודע שאני בא לאתר עתיקות כדי לראות חומות ומרתפים של הצלבנים, ואולי מהתקופה הצלבנים והמצור של נפוליאון, ואתה מדבר אתי על אוכלוסייה אזרחית.

אילן שלגי: הכוונה היא שגרים אנשים בתוך האתר.

דודו הררי: בוודאי, הם חיים בתוך האתר.

דודו הררי: בכל האתרים גרים תושבים.

דודו הררי: התושבים האלה אמורים על פי חוק לשלם 50% מהחזקת האתר.

דודו הררי: אם תושב משלם לי 28 שקלים לחודש שכר דירה, ואני תובע אותו על 20 שנה - 2,000 שקל שהוא לא שילם לשכירות כי אין לו - ועכשיו אני דורש ממנו רבע מיליון שקל השתתפות בהסרת סכנה, יש לי בעיה.

דודו הררי: אין מי שישלם את זה.

אילן שלגי: אני חושב שאתה באמת לא צריך לדרוש ממנו, צריך לשנות את החוק.

אילן שלגי: צריך למצוא לכם מקורות אחרים.

דודו הררי: אם כך, אנחנו באותו ראש.

אילן שלגי: מה הוא אשם שהוא גר פה?

אילן שלגי: אלה בדרך כלל אנשים שנולדו פה, עוד לפני שהיתה רשות עתיקות ואולי עוד לפני שהיתה מדינת ישראל.

דודו הררי: ממש לא.

דודו הררי: אם נחזור להיסטוריה, עכו נכבשה חודש אחרי קום המדינה ובסך-הכל 6% מהערבים נותרו בה.

דודו הררי: כלומר, רק 6% זה רכוש פרטי שלהם.

דודו הררי: יש עוד 9% רכוש של הווקף המוסלמי, כל השאר זה רכוש המדינה.

דודו הררי: אני גרתי פה בתוך ילד ב-1951 בעיר העתיקה, היו פה 50 מבנים בריטים שהיו נטושים, השתלטו עליהם כמו שהשתלטו על כל שאר הדירות בעיר העתיקות.

דודו הררי: העיר מנתה 2,000 תושבים, היא גדלה ל-8,000 והגיע לשיא בגודל של 11,000 נפש.

אילן שלגי: והמדינה נתנה פה פתרונות דיור לעולים חדשים.

דודו הררי: כשהוריי הגיעו ממושב גלעד, ולפני כן הם היו באופקים, הם באו לעיר העתיקה.

דודו הררי: חלק שילם את ה-200 לירות, וחלק פלש.

דודו הררי: הרוב פלש.

דודו הררי: זה המצב ונשאר, וזה הלך וגדל כי העולים באו מהכפר אל העיר, ולכן גם האחוזים שלהם הלכו וגדלו והעיר נהייתה צפופה יותר ויותר.

דודו הררי: כשחוק העתיקות לא היה, ובית עמד ליפול והיה בסכנה, אף אחד לא השקיע בו 4,000 דולר למטר ולא 3,000 דולר.

דודו הררי: הפילו אותו ובנו.

דודו הררי: לכן גם נוצרו כיכרות בעיר העתיקה, אלה מקומות שכולם היו מבונים.

דודו הררי: כשחוק העתיקות נכנס, אין יותר להפיל בית שהוא בסכנה.

דודו הררי: אתה חייב לייצב אותו ולשמר אותו.

דודו הררי: מכאן התחילה הבעיה.

דודו הררי: לכן אני אומר שלעשות אתר תיירות בין-לאומי ולשמר את העתיקות זה לא פשוט.

דודו הררי: אם המדינה היתה אומרת: "בגלל שהמצב הסוציו-אקונומי של האוכלוסייה בעיר העתיקה הוא נמוך, את הקטע הזה אני משחזרת", זה היה נהדר.

דודו הררי: אבל המדינה לא אומרת את זה.

דודו הררי: ולכן אנחנו צריכים להתמודד פעם אחת מול המדינה, ופעם שנייה מול בעל הבית כי על פי חוק אתה חייב להסיר סכנה, ואתה מחייב אותו בתשלום ואין לו.

דודו הררי: מה תעשה, לא תסיר סכנה?

דודו הררי: אתה חייב.

אליעזר שטרן: לאט-לאט אנחנו נכנסים לתמונה.

אילן שלגי: אנחנו, ועדת החינוך והתרבות, פגשנו את שוקה דורפמן ואת רשות העתיקות לפני למעלה משנה, והביקור הראשון שלנו היה בירושלים, במנהרות הכותל ובמוזיאון רוקפלר.

אילן שלגי: ואז אמר לי שוקה: המקום הבא שאני רוצה לקחת אותך זה עכו.

אילן שלגי: הוא כנראה יודע למה.

אילן שלגי: אני מאוד אוהב את עכו, כבר הייתי פה בעבר ואני מניח שגם האחרים שאתי, אבל בעצם אנחנו באים לראות את פועלה של רשות העתיקות ואיך אתם מצליחים לשמר, לשחזר.

אליעזר שטרן: עכו יושבת במפרץ הטבעי של ארץ-ישראל, לכן היא היתה עיר מאוד חשובה, ממש אחת מחמש הערים החשובות ביותר בארץ-ישראל - ירושלים בראש, בית שאן, קיסריה, עכו.

אליעזר שטרן: אלה הערים הכי חשובות והן כמובן גם יהפכו לאתרי התיירות המרכזיים של ארץ-ישראל.

אליעזר שטרן: כאשר הבריטים ישבו פה, הם ישבו בתוך העיר העותומנית שנבנתה פה 200 שנה לפני כן.

אליעזר שטרן: אולי הם הכירו גם את תל עכו, התל הקדום שיושב בכניסה לעיר, אבל בתור תל ארכיאולוגי אף אחד לא יודע מה החשיבות של האתר הזה.

אליעזר שטרן: ככל שהם יושבים פה ומתחילים לגלות את מה שיש להם מתחת לעיר העותומנית, הם רואים שיש פה עיר צלבנים שהיתה בירת ארץ-ישראל במשך 200 שנה, ויש עיר הלניסטית-רומית מתחת, והעיר הזאת היא אתר בין-לאומי מאוד-מאוד חשוב ומוקף בחומות, עיר ים תיכונית.

אליעזר שטרן: ב-1942 - רגע לפני שהם עוזבים - הבריטים יוזמים סקר ראשון, בתוך האגף המנדטורי הבריטי של הארכיאולוגיה, שנקרא סקר וינטר, ואז הם מכריזים על העיר כולה כעיר היסטורית לשימור תחת חוק העתיקות.

אליעזר שטרן: הכל, מהעיר ההלניסטית עד אחרון הבתים שנבנה ב-1942 - הגרעין העירוני, העיר, המרקם, הסיפור של עיר מתחת לעיר, זאת העיר.

אליעזר שטרן: אי אפשר להפריד בין בית שנבנה ב-1942 לבין בית שנבנה בתקופה ההלניסטית לפני 2000 שנה.

אליעזר שטרן: זאת הכרזה מאוד ייחודית, היא קיימת ונדירה בארץ-ישראל גם כן.

אליעזר שטרן: כי בדרך כלל, מי גר באתר ארכיאולוגי.

אליעזר שטרן: פה האתר הארכיאולוגי הוא מהמסד עד הטפחות.

אליעזר שטרן: ב-1962 מדינת ישראל יושבת על המדוכה: מה אנחנו נעשה עם העיר העתיקה.

אליעזר שטרן: ישראל מכירה כבר את הסיפור הבריטי ומחליטה בסקר שנקרא סקר קסטן, סקר של אדריכל ישראלי, להכין תוכנית מתאר ולהכריז על עכו כעיר היסטורית לשימור.

אליעזר שטרן: לא עוברות עוד כמה שנים ומחליטים שמבחינה מקצועית אי אפשר להחזיק אותה, לא נצליח להחזיק את הבתים, ואז מתחיל התהליך שדודו מספר עליו, שכל בית שהיה בסכנת קיום, הרסו אותו, והעיר הזאת התחילה ליפול.

אליעזר שטרן: ב-1988 אנחנו מגיעים - רשות העתיקות עם חוק העתיקות - כדי להפעיל את חוק העתיקות.

אליעזר שטרן: כשאנחנו מגיעים ב-1988-1989 המצב הוא שיש פה 500 בתים, יותר מ-60% הם בהסרת סכנה והתהליך הוא ש"משכיבים" אותם אחד אחרי השני.

אליעזר שטרן: תחכה עוד שלוש שנים, וכל העיר העותומנית תיהרס ולא תהיה העיר.

אליעזר שטרן: כשאנחנו הבנו את המשמעות של הדברים, חוק העתיקות עצר את התהליך בצורה משמעותית.

אליעזר שטרן: דבר ראשון, חוק העתיקות הפסיק את התהליך של ההרס בעיר הזאת, והיום יש לנו את העיר העתיקה.

אליעזר שטרן: אז נפלו 20 בתים, אבל ה-500, הגרעין, העיר עצמה וכל השכבות שמתחתיה, נשמרו.

אליעזר שטרן: ובכן, הצלנו את העיר, אבל עכשיו צריך להתקדם הלאה.

אליעזר שטרן: לקח עוד שלוש-ארבע שנים שרשות העתיקות צועקת, גם סוגרת את האתר שהיה כבר פתוח מכיוון שקירות התחילו להיסדק, כבר בשנות ה-50 וה-60 פתחו את אולמות האבירים הראשונים ועברו במעבר תת-קרקעי.

אליעזר שטרן: יצא צו לסגור את האתר הקיים כי היה צריך לטפל בו, ועם הצעקות לאט-לאט גם החברה לפיתוח עכו, קרי משרד התיירות, הצטרפו לעניין ומ-1992-1994 דודו הררי הגיע והתחיל תהליך מאוד מסיבי להפוך את העיר העתיקה לעיר היסטורית ואתר תיירות כמו שיאה לה וכפי שהיא כבר מוכרזת ארבעים שנה אבל אף אחד לא עשה כלום.

אליעזר שטרן: הדבר הראשון שהיו חייבים לעשות זה תוכנית מתאר, למפות את הכל, לראות את האלמנטים החשובים, לעשות את הדברים.

אליעזר שטרן: במקביל לתוכנית המתאר, להמשיך את החפירות הארכיאולוגיות ואת האתר הארכיאולוגי שהוא גם מתחיל ב-1992-1994.

אליעזר שטרן: תוצאות של תוכנית המתאר בין השאר אתה רואה פה מלמעלה.

אליעזר שטרן: ממפים מבחינת תיירות, מבחינת אתרים, מבחינת הגרעין של המגורים, את כל העיר, ועכשיו יש תוכנית אופרטיבית איך מתקדמים עם העיר, כל אחד יודע מה הוא עושה, איפה האתרים הארכיאולוגיים שיתקיימו בהם חפירות, והם מוצגים במקום הזה.

אליעזר שטרן: כך אנחנו מתקדמים, כשיש לנו עדיפויות והעיר הזאת באמת עלתה על המפה.

אליעזר שטרן: המפה העיקרית כמובן היא שנת 2000, כאשר אונסק"ו נכנס למדינת ישראל והכריז על עכו כאתר היסטורי בין-לאומי בפעם הראשונה בהיסטוריה.

אילן שלגי: זה היה יחד עם מצדה?

אליעזר שטרן: יחד עם מצדה.

אליעזר שטרן: זה אושר באותו דיון.

אליעזר שטרן: מאז עכו היא גם אתר מורשת בין-לאומי, ומפה והלאה מטפלים בכל הרבדים.

אליעזר שטרן: מטפלים בעתיקות למטה ומפתחים אותן, כי זה אתר מאוד ייחודי ונדיר.

אליעזר שטרן: הוא גם מושך קהל, זאת עיר בירה של המסורת של אירופה, של מסעי הצלב, כל ילד בכיתה ז' בתוכנית הלימודים שלו לומד על מסעי הצלב.

אליעזר שטרן: לנו אין שום בעיה ללכת למורשת שלנו ולראות מה קרה בירושלים, הם יום אחד בתור צליינים יגיעו לפה במיליונים.

אליעזר שטרן: לא צריך לספר מה שקרה פה בשנת 2000, רגע לפני האינתיפאדה, עם האפיפיור, 45,000 צליינים שהגיעו במכה.

אילן שלגי: התיירות הנוצרית שמגיעה לישראל ונוסעת בגליל לנצרת ולכפר נחום, מגיעה גם לכאן?

אליעזר שטרן: היא לא מעזה לפספס את זה.

אליעזר שטרן: פטרוס עבר פה, האתר הזה כבר קיבל שם עולמי.

אליעזר שטרן: משרד התיירות משווק, דודו נמצא פעמיים-שלוש בשנה בכל הקונגרסים הכי חשובים של תיירות, תייר שמגיע היום לארץ-ישראל לא מעז להפסיד את עכו וזה גם כן בונוס למדינת ישראל.

אליעזר שטרן: השאלה שלך היא צודקת, כי הכרת את עכו לפני עשר שנים.

אליעזר שטרן: תייר צליין שהגיע לפני עשר שנים לארץ-ישראל, חבילת התיור שלו היתה שבעה-שמונה ימים והיא לא כללה את עכו; היום הוא חייב להיות בירושלים, חייב להיות בבית לחם, חייב להיות באילת.

אליעזר שטרן: חבילת התיירות לא הצטמצמה, אבל הוסיפו את עכו.

אליעזר שטרן: חבילת התיירות הממוצעת של מדינת ישראל עלתה רק בזכות עכו.

אליעזר שטרן: גם עכו צריכה עכשיו להפיק מזה את הלקחים שלה, ואת זה יעשה דודו.

אליעזר שטרן: צריך לפתח את העיר העליונה, כדי שהתיירים יבואו לפה כי פטרוס ביקר פה ויש פה ארכיאולוגיה, אלא יהיה להם כיף להישאר פה בתוך הצימרים, בתוך חדרי המלונות.

אליעזר שטרן: הם ייהנו מהעיר העתיקה והם ייהנו מהאתרים למטה, במקום חבילת תיירות ממוצעת של עכו לחצי יום, היא תהיה עכשיו יומיים.

אליעזר שטרן: אז הרוויחה המדינה והרוויחה עכו.

אילן שלגי: מתי זה יהיה לדעתך?

אליעזר שטרן: בעוד חמש שנים.

אילן שלגי: אם יהיה שלום בעוד שנה, זה יכול לקרות בעוד שנה או שצריך לעבוד על זה?

אליעזר שטרן: אם יהיה שלום בעוד שנה, התהליך יתחיל בעוד שנה.

אליעזר שטרן: אבל צריך לעשות הכנה, עכו תהיה מוכנה לקלוט את המסות של התיירים בעוד חמש שנים.

דודו הררי: צריך לזכור שעד האינתיפאדה, עכו היא העיר השנייה הכי מבוקרת בארץ אחרי ירושלים.

דודו הררי: היו לנו פה 1.1 מיליון תיירים, וזה לא כולל את פסטיבל "תיאטרון אחר", שיש בו בין 250 ל-320 אלף איש, ולא כלל פסטיבלים אחרים.

דודו הררי: כך שכמות התיירים לא היתה הבעיה.

דודו הררי: הבעיה היתה איך להחזיק את התייר שיישאר פה כמה שיותר, שיבזבז פה כמה שיותר כסף.

יהודית גידלי: יש פה על מה לבזבז כסף?

דודו הררי: במקום מסלול תיירות אחד, יש היום שבעה מסלולי תיירות.

דודו הררי: המסלול השביעי נקרא המסלול היהודי, פתחנו אותו בערב חג הפסח.

דודו הררי: היהודים ישבו פה מהתקופה הרומית ועד ימינו אנחנו, דרך הרמב"ם והרמב"ן ורבי נחמן מברסלב והכוזרי והרמח"ל שאת בית הכנסת שלו חשפנו פה עם ספר התורה, ועוד כהנה וכהנה.

דודו הררי: נפתחו גם אטרקציות.

דודו הררי: עכשיו נפתחה האטרקציה הבין-לאומית החדשה בחמאם.

דודו הררי: השגריר הטורקי לקח את המעצבים לאיסטנבול, והיום הם קיבלו שם שני פרוייקטים.

דודו הררי: יש גם מקומות אחסון, כבר הספקנו לרכוש שני בתי מלון, כל אותם חנויות ומחסנים שהיו אטומים והרוסים - הכל ושוּוק.

דודו הררי: היום אנחנו מוכנים עם עוד ארבעה בתי מלון - שניים גדולים ושניים קטנים.

דודו הררי: עצרנו את השיווק משום שלקחו מאיתנו את המענק שנקרא מפעל מאושר, עצרו אותו לפני חודשיים, וזה עלה במסגרת הטיפול הנקודתי של ראש הממשלה.

יהודית גידלי: חוץ מחוף התמרים, איזה מלון יש כאן?

דודו הררי: בית המשפט הישן ייפתח, הוא יוכן למלון בסוף השנה הזאת.

דודו הררי: בבית ויצ"ו נפתח מלון קטן, מלון בוטיק, אבל לו יש כבר אוכלוסייה משלו שתגור אצלו - הבהאיים ואנשי האו"ם.

דודו הררי: זה מלון ברמה גבוהה.

דודו הררי: ויש עוד שני בתי מלון.

יוסי ברוידא: פיקוח שימור מתבצע בעכו בערך עשר שנים.

יוסי ברוידא: אני הגעתי לעכו לפני שמונה שנים.

יוסי ברוידא: כפי שדודו אמר, יש פה מצוקת דיור אדירה, כל אדם עושה כמעט כרצונו בבתים.

יוסי ברוידא: אם אין לבן שלו איפה לגור, הוא לוקח את הבית של חמישה מטר, בעיר יש תקרות גבוהות מאוד, חותך באמצע גלריה, יוצר עוד יותר צפיפות כי הבן כבר הוליד ילדים, גרים משפחה בתוך משפחה, הוא שם באיזשהו מקום אינסטלציה.

יוסי ברוידא: דודו כבר הזכיר את הבתים המסוכנים שישנם פה, ברוב המקרים הם תוצאה של בנייה לא חוקית ולא מוסדרת.

יוסי ברוידא: מול כל הדבר הזה רשות העתיקות עשתה שני צעדים מאוד אופרטיביים - אחד, הוצאנו נספח שימור שיחד עם התב"ע עבר להפקדה וההתייחסות היא מאוד עניינית.

יוסי ברוידא: אני לא יודע מי גר פה, אבל אתה נכנס לבית - במצב האורבני של העיר, ואני מאשר לבנות פה עוד קומה, זה שפה גר לא יודע אפילו שאישרתי לבנות עוד קומה פה, שתי קומות.

יוסי ברוידא: אנחנו באים ומשדרגים את העיר בצורה כזאת שהתושב אפילו לא יודע שקיבל את השדרוג, ההתייחסות היא לא למצב של מי שגר בבית אלא במיוחד למצב של העיר - לשמור על הדירוג, לשמור על אלף ואחד דברים.

יוסי ברוידא: כל מה שמאחוריכם אלה דוגמאות לאותו פיילוט שדודו הזכיר, שקוראים לו פיילוט גוש 10.

יוסי ברוידא: ופה אתם יכולים לראות דוגמא איך אמורה להיראות השכונה הזאת, זה מבט מרחוב ההגנה שהוא ציר המשטרה ורחוב המגדלור.

יוסי ברוידא: בכל הדברים האלה, רשות העתיקות והחברה לפיתוח עכו הולכים ביחד.

יוסי ברוידא: עובדים פה קבלנים, מהנדסים.

יוסי ברוידא: בישראל הנושא של שימור הוא ממש בחיתולים, צריך לתת את דפוסי העבודה וההנדסה.

יוסי ברוידא: אולי בשנה הבאה ייפתחו לימודים גבוהים לשימור במכללת הגליל המערבי בעיר העתיקה.

יוסי ברוידא: זה דבר שיצא מבית מדרשה של עכו העתיקה, שראו את זה כדבר חשוב.

יוסי ברוידא: נקודה נוספת שחשבתי שחייבים להיכנס אליה חזק מאוד זאת השאלה מי משקיע בעיר, ולא חובה שהוא יהיה יהודי.

יוסי ברוידא: אליעזר ואני קיבלנו מרשות העתיקות בנק של אנשים והתחלנו לעבוד בכנסיות - היה לנו חצי שנה - על מנת לשדרג אותן וקצת להעלות אותן מעל האדמה.

יוסי ברוידא: צריכים לזכור שבעכו היו 35 כנסיות בזמן הצלבנים, היום אנחנו מדברים על 5 כנסיות פעילות.

יוסי ברוידא: הכנסיות העתיקות קיימות, הן יפהפיות, מעניינות מאוד, אבל לא מפעילים אותן.

יהודית גידלי: מה הפעילות שיש בכנסיות הפעילות?

יוסי ברוידא: לקחנו את הכוח שיש להן.

יוסי ברוידא: כשאתה עובד עם מישהו הוא כבר משדר לקהל שלו.

יוסי ברוידא: אם זה למסגד, המסגד משדר הלאה.

יוסי ברוידא: בצורה כזאת עבדנו.

יוסי ברוידא: דבר נוסף שהתעסקתי איתו זה החינוך הלא פורמלי.

יוסי ברוידא: מי שהורס את העיר הם אותם הנרקומנים, אותם אנשים קשי יום שלא יכולים להשיג את מה שהם רוצים להשיג.

יוסי ברוידא: הם בלי בעיות מפרקים בתים כדי לקבל את המנה.

יוסי ברוידא: אתמול משאית יצאה מפה, נתפסה על-ידי רשות העתיקות, זאת התעסקות.

יוסי ברוידא: אבל אנחנו לא רוצים את המקל, אנחנו רוצים שהאדם בכלל לא יגיע לזה.

יוסי ברוידא: אני בקשר עם על"ם ועם "הפוך על הפוך", אנחנו עושים כמה דברים.

שוקה דורפמן: זה המקום היחיד בארץ שיש לנו משרד פעיל בתוך העיר העתיקה.

שוקה דורפמן: זה מודל מנצח.

שוקה דורפמן: זאת השתתפות בקביעת התריסים והצבעים והמרזבים, זה באמת לשמר את הגוון האמיתי של עיר עתיקה.

שוקה דורפמן: יוסי עושה פה עבודה מדהימה.

אילן שלגי: אני חושב שמודלים כאלה למדתם ממדינות אחרות.

שוקה דורפמן: גם ממדינות אחרות, אבל זה התפתח פה די באופן טבעי.

שוקה דורפמן: כי היינו פה בפנים.

שוקה דורפמן: עכשיו אני רוצה ליישם את המודל הזה במקומות אחרים.

אילן שלגי: כשאני מסתכל על עכו, אני נזכר בדוברובניק.

אילן שלגי: אולי בגלל המפרץ.

דודו הררי: זאת עיר תאומה לעכו.

דודו הררי: בכנס הבין-לאומי שעשינו פה היה פה האדריכל שלה, שהתוצאה שלו היתה הקמת המכללה האקדמית בתוך עכו העתיקה.

דודו הררי: הוא אמר: "מכלום תראו מה עשינו".

דודו הררי: מרוב שטף של תיירים, הם רוצים להקטין את המכסה השנתית.

דודו הררי: הם כבר הגיעו למצב שזה גורם להם נזק.

דודו הררי: הוא אמר לנו: ממה שיש לכם פה, אתם יכולים לעשות המון.