הוועדה המשותפת להצעת חוק ביטוח רכב מנועי, כנסת 15, פרוטוקול מספר 6, 2000-07-02 00:00

חברי הוועדה: משה גפני אליעזר כהן ציפי ליבני נחום לנגנטל מאיר שטרית

מוזמנים: ציפי סמט המפקחת על הביטוח, משרד האוצר ידין אנטבי אגף שוק ההון, משרד האוצר יואב בן אור מח' ביטוח כלכלי, משרד האוצר מאיה זונטג משרד האוצר אבי לנדאו משרד האוצר שמעון עיר-שי משרד האוצר דוד בועז יועץ לוועדה יראון פסטינגר לשכת עורכי הדין ד"ר פרץ סגל

נושא: דיון בפרמטרים לקביעת תעריף ביטוח רכב חובה.

נסים דהן: חוק הפלת"ד הוא במהותו חוק סוציאלי, אין על זה ויכוח.

נסים דהן: הויכוח שייערך כאן הוא איך מיישמים את חוק הפלת"ד: האם אנחנו לוקחים אותו כחוק סוציאלי ומיישמים אותו כמו שמיישמים את כל החוקים הסוציאליים במדינת ישראל, הווה אומר ביטוח לאומי במתכונת כזאת או במתכונת אחרת, או בדרך אחרת.

נסים דהן: הוחלט בדרג המקצועי ביותר במשרד האוצר, גם בעבר וגם היום, שאת החוק הזה יישמו דרך חברות הביטוח.

נסים דהן: עד היום היישום שלו היה דרך חברות הביטוח.

נסים דהן: ברגע שהחוק הזה עלה X, אף אחד לא חשב שאפשר להתייעל ולחסוך בו כיוון שלא היתה תחרות.

נסים דהן: אם עלה 100 שקל אז חברות הביטוח גבו 100 שקל.

נסים דהן: יכול להיות שזה עלה רק 80, אבל אף אחד לא עשה מאמץ שזה יעלה רק 80.

נסים דהן: הרפורמה שעליה אנחנו מדברים באה לעשות סדר: מצד אחד להשאיר את זה בחברות הביטוח, להשאיר את זה בידיים פרטיות, אבל מצד שני לדאוג שחברות הביטוח יתמודדו כמו כל גוף כלכלי רגיל.

נסים דהן: יש כאן מספר החלטות ערכיות שהממשלה והמדינה לקחה על עצמה ליישם ברפורמה.

נסים דהן: החלטה ערכית ראשונה אומרת שחוק הפלת"ד נשאר כלשונו וככתבו, והNO FAULT ימשיך להשמר.

נסים דהן: זאת החלטה שבהחלט מייקרת את הביטוח לאותו נהג זהיר.

נסים דהן: ההחלטה השנייה הערכית שהתקבלה אמרה שחיילים יהיו מחוץ למשחק.

נסים דהן: למרות שהם נוער צעיר והם הגילאים שהיו צריכים לשלם יותר מכולם, הממשלה הטילה את הסיבסוד של עלות החיילים על כלל ציבור הנהגים.

נסים דהן: החלטה ערכית שלישית שהתקבלה אמרה שאופנועים, למרות הסיכון הגבוה ולמרות שבסיכון הטהור הם היו צריכים לשלם כ300% יותר מהתעריף היום, ישלמו רק 32% ומי שיסבסד אותם זה כלל הנהגים במדינת ישראל.

נסים דהן: אלה 3 החלטות ערכיות שהתקבלו בממשלה.

נסים דהן: אלה החלטות ערכיות פוליטיות.

נסים דהן: החלטות מקצועיות תשמעו מפי אנשי המקצוע.

ציפי סמט: הנושא המרכזי בכל הנושא הזה זה קודם כל פתיחת הענף לתחרות.

ציפי סמט: המהלך הזה בא כדי לעבור מהסדר קרטל להסדר תחרותי, כאשר העיקר של החיסכון וההוזלה צריכים לחול מהנושא של התחרות, דהיינו מהנושא של ההתייעלות.

ציפי סמט: הנושא של הכיסוי של הסיכון הטהור הוא נושא של כיסוי מקדים שתלוי בהרגלי הנהיגה של הנהג הישראלי וכל יתר הפרמטרים הסטטיסטיים שקובעים בעניין הזה.

ציפי סמט: עיקר ההתייעלות צריך לבוא מהצד התפעולי, מאותו החלק שאנחנו קוראים לו בתוך הפרמייה העמסה.

ציפי סמט: כשם שכל ענף תחרותי אחר הביא להוזלה ולהורדת מחירים, כך אנחנו מצפים שגם כאן מה שייעל ומה שיוזיל זה בעיקר הצד התפעולי.

ציפי סמט: כל מי שליווה הרבה שנים את הענף הזה, יודע שבמשך שנים רבות הדברים נוהלו בצורה לא יעילה, עם הרבה מאוד הוצאות גבוהות בהרבה מאוד סעיפים.

ציפי סמט: אין ספק שיש מקום להתייעלות בדברים האלה, שזה מה שיביא לנו את ההוזלה בסופו של דבר.

ציפי סמט: הנושא השני זה התעריפים של חברות הביטוח מראשית שנת 2001, שהם תעריפי סיכון.

ציפי סמט: כדי שלענף תהיה דרך פעולה רציונאלית, הגיונית, כלכלית שגם תשמור על היציבות של ההסדר, הוא חייב לפעול כמו כל ענף ביטוחי אחר, דהיינו על פי פרמטרים של סיכון.

ציפי סמט: כל מבוטח ישלם את הסיכון שניתן לייחס לו על פי המאפיינים שמיד נפרט.

ציפי סמט: חשוב להדגיש שבגלל שהתעריף הקודם היה איזה שהוא תעריף ממוצע שאיננו מתייחס לפרמטרים של סיכון הוא עמד בפני התפרקות.

ציפי סמט: זאת הסיבה שהיה צריך לעצור את המצב, לעשות איזו שהיא הוראת שעה לגבי עיצוב מצב קיים עד שתגובש הרפורמה.

ציפי לבני: מאחר ואנחנו עוברים להשתקפות של סיכון, איך זה מתיישב עם ה5 שנים?

ציפי סמט: זאת שאלה חשובה, זאת שאלה לגיטימית, זאת שאלה שדנו בה רבות כדי לברר את הדברים לעצמינו.

ציפי סמט: הדברים נבדקו באופן סטטיסטי.

ציפי סמט: מסתבר שגם במשטר של NO FAULT, כפי שהוא קיים ב19 מדינות ארצות הברית, יש מובהקות סטטיסטית לממצאים.

ציפי סמט: זה נכון שיכול להיות אדם שיהיה מעורב בתאונה שהוא לא יהיה אשם בה, אבל הסטטיסטיקות מלמדות שנהגים מועדים לתאונות מעורבים בשיעורים כל כך גבוהים, מעבר למה שנהג מעורב באופן אקראי.

ציפי סמט: הבאנו בחשבון בפרמטרים שתאונה ראשונה לא נלקחת בחשבון, וזאת בגלל הסיבה של NO FAULT.

ציפי סמט: יש הסתברות מסויימת שאדם יהיה מעורב בתאונה אחת על לא עוול בכפו.

ציפי סמט: יותר מזה, ההסתברות היא כל כך נמוכה שהיא ממש זניחה.

ציפי סמט: יש מובהקות סטטיסטית ברורה ביותר גם במשטר של NO FAULT.

נסים דהן: זה נכון שיש תוספת עלות ברגע שאני עושה את זה NO FAULT, אבל זאת אחת ההחלטות הערכיות של הממשלה.

נסים דהן: אפשר לעשות חוק NO FAULT ולהטיל את זה על חברה כלכלית פרטית, אבל זה עניין של עלויות.

ציפי לבני: ה NO FAULT ברור, רק נטען נגדכם שכשאנחנו רוצים לקבוע עוד החלטות ערכיות – אחת ההחלטות הערכיות היא למשל שאדם ישלם בכל זאת לפי הסיכון הטהור שהשתקף בפרמייה – זה מנוגד ל NO FAULT.

נסים דהן: זה לא מנוגד ל NO FAULT.

ציפי סמט: ה NO FAULT בגדול חוסך למשק הרבה מאוד עלויות.

ציפי סמט: אם על כל תאונה היה צריך לברר את הFAULT, העלות החברתית היתה מאוד גבוהה.

שמעון עיר-שי: אם תקחי לצורך הדיון עני ועשיר שבמקרה יש להם אותו רכב זה אותו דבר היום.

שמעון עיר-שי: המודל של התעריף הוא לא חד חד ערכי עם הNO FAULT.

ציפי לבני: לכן זה לא בצד של התשלום אלא בצד של הפיצוי.

ציפי סמט: כאשר הרפורמה תצא לדרך בראשית שנה הבאה, ממוצע התעריפים יוזל בכ4%.

ציפי סמט: זה נובע מביטול הנושא של קרן הבטיחות שהיתה ממומנת על ידי פרמיית הביטוח.

ציפי סמט: התקבלה החלטה של המחוקק שאין זה ראוי שגבייה של מס תעשה דרך גופים עיסקיים, דרך השוק.

ציפי סמט: זה בעצם חלק מהרציונאל של מעבר לשיטה רציונאלית, לגישה עיסקית רגילה של הענף הזה.

ציפי סמט: אותו סעיף פשוט התבטל, מה שמביא להוזלה הספציפית הזאת.

ציפי סמט: כמובן שבטווח הארוך אנחנו מצפים להוזלות נוספות שיבואו מהתחרות.

נסים דהן: התעריפים יהיו התעריפים שיוצעו לחברות הביטוח.

נסים דהן: אם הם יעמדו בזה הם לא יצטרכו אישור, אבל אם הם ירצו לשנות הם יצטרכו את אישור המפקח.

משה גפני: מה עם אוטובוס זעיר?

ציפי לבני: זה בהנחה שהתחרות החופשית לא משפיעה בכלום.

ציפי סמט: נכון, עוד לפני.

שלמה שהם: אפשר להסביר מדוע האחוזים הם כאלה לאוטובוסים.

ציפי סמט: אנחנו העמסנו סיבסודים צולבים על כל סוגי הרכב ה4 גלגלי.

ציפי סמט: העמסה על האוטובוסים ועל המוניות היתה בשיעורים יותר עמוקים מאשר על כלי הרכב האחרים, ולכן עשינו את ההוזלה כדי שהסיבסוד הצולב שעדיין קיים יתחלק בין כל המסבסדים בשיעור דומה.

ציפי לבני: אם האופנועים זה 32%, אז זה רק 32% כי בעצם זה היה צריך להעלות יותר.

ציפי סמט: נכון.

נסים דהן: בגלל שהאוטובוסים קיבלו סובסידייה מהמדינה, הם הרשו לעצמם לקבוע תעריפי ביטוח גבוהים מעבר לממוצע.

נסים דהן: בכל מקרה המדינה כיסתה את זה.

נסים דהן: היום אין סובסידייה.

נסים דהן: זה יהיה גוף כלכלי.

ציפי סמט: אנחנו יודעים גם מי נוסע באוטובוסים.

ציפי סמט: אין שום סיבה שהם יסובסדו יותר מאחרים.

ציפי סמט: מה שאנחנו עשינו זאת פריסה אחידה של הסיבסוד על פני כל כלי הרכב האחרים.

נסים דהן: אנחנו רוצים שבעקבות הוזלת המחיר של האוטובוסים תהיה השפעה על הצרכן.

מאיר שטרית: נראה לי קצת מוזר שמעלים את הביטוח לאופנועים.

מאיר שטרית: כשבדקתי בנתוני המשטרה הסתבר לי, להפתעתי הרבה, שכאשר אדם נוסע עם אופנוע בכביש ואוטו דורס אותו האופנוע נרשם כמעורב בתאונה.

ציפי סמט: זה בדיוק ה NO FAULT.

מאיר שטרית: הסטטיסטיקה מבוססת על מספר תאונות שמעורבים בהם קטנועים או אופנועים.

מאיר שטרית: כשאופנוען אשם יש הגיון להעלות את התעריף.

מאיר שטרית: מסתבר שבהרבה מאוד תאונות שמעורבים בהן אופנועים התאונות בכלל לא באשמתם של האופנועים אלא באשמתם של כלי הרכב הפרטיים.

מאיר שטרית: מה שהיה צריך לעשות זה להגדיל את העומס על הרכב הפרטי ולהקטין דווקא את העומס על האופנועים.

מאיר שטרית: תעריף נסיעה באוטובוסים מבוסס בחלקו על עלויות נסיעה במחיר סיבסוד שהמדינה מסבסדת.

נסים דהן: היה.

מאיר שטרית: עדיין.

מאיר שטרית: המדינה לא מסבסדת היום אוטובוסים?

נסים דהן: לא.

מאיר שטרית: "אגד" קיבלו בוועדת כספים 900 מיליון שקל.

נסים דהן: זה בהסדרים קודמים.

נסים דהן: זה הסכמים קודמים על רכישה והתאמות מחירים.

שמעון עיר-שי: ה900 מיליון שאתה מדבר עליהם קשורים לכניסת הענף לתחרות.

ציפי לבני: זה הפנסיה שמשלמים לחברי "אגד" ולבעלי המניות כדי לפתוח את השוק לתחרות.

ציפי סמט: זה עלות השינוי המבני.

מאיר שטרית: "אגד" איננו בדיוק שיא היעילות במדינה.

מאיר שטרית: הבלאגן שהולך שם לא יאומן.

מאיר שטרית: פה מורידים להם תעריף ב30%.

מאיר שטרית: אני הייתי רוצה ש30% הורדת תעריף ירד מכיסו של הצרכן לא מכיסו של "אגד".

נסים דהן: אנחנו נעמוד על זה.

נסים דהן: משרד האוצר בהתחשבנויות שלו עם "אגד" יקח את זה בחשבון.

ציפי לבני: מה שיש כאן זה מה שיורד מתעריף הביטוח.

ציפי לבני: זה לא נתון עכשיו לתחרות חופשית.

ציפי לבני: זה מה שירד גם אם התחרות לא ממומשת.

מאיר שטרית: אני רוצה שזה ירד מכיסו של הצרכן.

משה גפני: איך אפשר לחייב את האוטובוסים להוריד את מחיר..

נסים דהן: בהתחשבנות של משרד האוצר עם "אגד" ניקח את זה בחשבון.

נסים דהן: "אגד" מגיש לנו חשבון עלויות פעם בשנה כדי להתחשבן על סובסידייה לחיילים, על סובסידייה לנוער, על סובסידייה לילדים.

נסים דהן: במסגרת ההתחשבנות הזאת אנחנו ניקח את זה בחשבון.

נסים דהן: אם "אגד" יביא לנו הוזלה בביטוח אבל ייקור בדלק, מה שקורה בפועל, יכול להיות שהעלויות ישארו אותו דבר.

נסים דהן: זה בגלל סיבות אחרות, זה לא בגלל שהיתה הוזלה בביטוח.

נסים דהן: כולנו יודעים שיש התייקרות אדירה במחירי הדלקים.

משה גפני: האם אנחנו יכולים לצפות שב1 ביולי או ב1 בינואר כש"אגד" יביא את העלאת המחירים תהיה ירידה?

נסים דהן: אם הנתונים יצדיקו.

אליעזר כהן: תסלחו לי אם אני לא כל כך מתרגש אם מסבסדים או לא מסבסדים את "אגד".

אליעזר כהן: מה שמעניין אותי זה הכיס של האזרח הקטן והמסכן.

אליעזר כהן: יש כ10 אלפים שליחי טוסטוסים במדינה הזאת שברגע שיעלו להם ב32% את התעריפים הם ישביתו את הכלי.

אליעזר כהן: זה שאומרים לי שזה היה צריך להיות 300% והורידו את זה ל32% זה לא מנחם אותי, כי אפשר היה לומר שזה היה צריך להיות 1500% והורידו ל10%.

אליעזר כהן: אני נגד העלאת התעריפים לאופנועים, מפני שכבר היום הם נמצאים בקצה גבול אחזקת הכלי.

אליעזר כהן: אלפי אופנוענים ישביתו את הכלי, כולל אני.

אליעזר כהן: אני היום משלם 3500 שקל ביטוח לשנה.

ציפי סמט: זה כולל רכוש.

ציפי סמט: אנחנו מדברים רק על ביטוח חובה.

משה גפני: אני הנחתי בכנסת הקודמת הצעת חוק - ביקשו ממני לעכב אותה עד שהוועדה תשלים את עבודתה - שכללה כמה פרמטרים בנושא של הביטוח – תאונות, גיל הנהג, שבתון.

משה גפני: האם לקחתם את כל הדברים האלה בחשבון?

משה גפני: אמרו לי אז שכאשר תובא הרפורמה הדברים האלה ילקחו בחשבון.

משה גפני: אני נוסע עם הרכב רק 5 ימים בשבוע, מה שמוריד את מידת הסיכון ב30%.

שלמה שהם: אני לא עוסק כרגע בשאלה אם אופנוע היה אשם בתאונה או לא אשם בתאונה.

שלמה שהם: זו לא השאלה שאנחנו שואלים.

שלמה שהם: כאשר אופנוע נכנס לכביש הסכנה שלו למשתמשים בכביש היא לפעמים פחותה בהרבה מסכנה של וולבו שנוסע בכביש, וזאת משום שאנחנו לא בודקים רק את הנפגע שהיה על הרכב הזה אנחנו צריכים לבדוק מבחינה סטטיסטית גם את הנפגעים האחרים שהשתמשו בכביש.

שלמה שהם: הסיכון שאופנוע יפגע באחרים הוא סיכון קטן.

שלמה שהם: לדעתי הדבר הזה כשלעצמו לא נלקח בחשבון.

נסים דהן: חבר הכנסת גפני, ברגע שמופיע בפני חברת הביטוח נהג שלא נוסע בשבת, ממילא הוא פחות מסוכן והיא תוזיל את המחירים לגביו.

נסים דהן: היום תהיה תחרות בין חברות הביטוח על כיסו ועל ליבו של האזרח החרדי והדתי שלא נוסע בשבת.

נסים דהן: מעבר לתעריפים האלה, חברות הביטוח יפרסמו לאדם שלא נוסע בשבת תעריף אחר.

נסים דהן: הם יבקשו את אישור הממונה על שוק ההון ואוטומטית הם יקבלו אישור.

נסים דהן: למרות שהחלטנו שנהגים צעירים יותר מסוכנים, יש קבוצות אוכלוסייה של נהגים צעירים שנוסעים יותר בטוח, וזה קבוצה של בחורי ישיבות.

נסים דהן: למרות שהם צעירים הם יותר רגועים, נוסעים יותר בטוח והמעורבות שלהם בתאונות היא הרבה יותר פחותה.

נסים דהן: אמרתי: אדרבא, תפרסמו מודעה בעיתון שבחור ישיבה שיקנה אצלכם ביטוח יקבל הנחה גדולה.

ציפי סמט: הפרמטרים שאנחנו קובעים והתעריפים שאנחנו קובעים הם לפי סטטיסטיקה שעומדת לרשות כל חברות הביטוח, בעיקר אלה שעד היום לא אספו.

ציפי סמט: זה נותן שירות לכל חברות הביטוח.

ציפי סמט: כל חברת ביטוח שיש לה נתונים שמצביעים על דברים אחרים ותבוא אלינו ותציג נתונים שמראים שיש אישוש מקצועי לכך, אין סיבה לא לאפשר לה לעשות את זה.

ציפי סמט: זה כמובן אם זה לא נוגד חוק אחר.

ציפי סמט: יש דברים שאנחנו לא נקבל בשום אופן וגם לא נסתכל על חומר סטטיסטי לגביהם.

ציפי סמט: לגבי האופנועים, האופנוע כאופנוע הוא כלי הרבה יותר פגיע מכלי אחר.

משה גפני: אם יבואו ויגידו שנשים נוהגות יותר בזהירות.

משה גפני: .

נסים דהן: זה ככה בפועל.

נסים דהן: הן מקבלות הנחה.

ציפי לבני: הן לא מקבלות הנחה מספקת.

ציפי לבני: אם הן לא יקבלו את ההנחה שמגיעה להן, אני אצביע נגד החוק.

ציפי לבני: נשים יותר זהירות.

ציפי לבני: לצערי, הרפורמה לא הביאה לידי ביטוי את הזהירות הזאת.

נסים דהן: ציפי, אני מסכים איתך שבמדינת ישראל נשים יותר זהירות.

ציפי סמט: הסטטיסטיקה מלמדת שהתביעות בגין רוכב אופנוע הן גדולות פי כמה מאשר בגין נהגים של רכב 4 גלגלי.

ידין אנטבי: עלויות של נפגעים מתאונות אופנוע מגיעות כמעט ל400 מיליון שקל.

ידין אנטבי: לאחר ייקור הפרמיות יגבו מהם רק 150 מיליון שקל.

מאיר שטרית: נניח שאף אופנוען לא אשם בתאונה, כל האשמים בתאונה זה המכוניות, האם עדיין מטילים את הנטל על האופנועים?

נסים דהן: כן.

ציפי סמט: המשטר הוא NO FAULT.

ציפי סמט: המבטח של נהג זהיר משלם לו למרות שהוא לא אשם בתאונה כי זה המשטר.

ציפי סמט: בחלק גדול מהתאונות רק רוכב האופנוע אשם.

ציפי סמט: יש תאונות שבכלל לא מעורב בהם שום כלי רכב אחר: הוא נתקל במשהו, הוא התהפך.

מאיר שטרית: כמה כאלה יש?

ציפי סמט: אפשר לבדוק את זה סטטיסטית.

ציפי סמט: כאשר אתה רוכב באופנוע בדרך כלל הפגיעה היא הרבה יותר חמורה מאשר אם אתה נוהג במכונית.

ציפי סמט: זה בגלל שאתה לא מוגן על ידי כל המתכת והחגורות וכל הדברים האלה.

ציפי סמט: מעצם טבעו של האופנוע מי שרוכב עליו הוא הרבה יותר פגיע.

מאיר שטרית: כמה הרוגים בתאונות אופנוע היו השנה לעומת הרוגים במכוניות?

נסים דהן: לא מדברים על הרוגים, מדברים על כמה עולה לבטח אופנועים.

מאיר שטרית: זה לא צודק.

ציפי סמט: צריך להביא בחשבון שגם באותו מקרה שהמכונית אשמה העלויות של המבוטח של האופנוע יהיו יותר גבוהות בגלל הפגיעות שלו, בגלל שאין כאן סימטריה.

ציפי סמט: אנחנו לא מעלים את התעריפים של האופנועים ל100% של הפגיעות, כי אנחנו לא רוצים להטיל את כל העלויות של האופנועים על האופנוענים.

נסים דהן: לכן זה רק 32%.

ציפי סמט: אנחנו רוצים למצוא פתרונות כלכליים אמיתיים כדי לא להעלות את התעריפים בצורה לא מתקבלת על הדעת, או בצורה שבאמת תקשה על אחזקת אופנוע.

ציפי סמט: עדיין הכלי הזה ככלי הוא כלי שטמונים בו הרבה יותר סיכונים.

ציפי סמט: מי שקונה אופנוע יודע את זה.

שלמה שהם: איך הגעתם ל32%?

מאיר שטרית: ציפי, על פי ההגיון הזה אפשר לומר שמאחר ו50% מהנפגעים בתאונות דרכים הם הולכי רגל, צריכים להעניש את הולכי הרגל ולהטיל עליהם את הביטוח.

ציפי סמט: מדובר על 10% מהנפגעים בתאונות שהם הולכי רגל.

שמעון עיר-שי: מבחינה משפטית, כל תביעה של רשלנות כנגדה יש רשלנות תורמת.

שמעון עיר-שי: אני מעריך שברשלנות תורמת גם האופנועים היו מקבלים חלק מהאחריות ולא להיפך.

שמעון עיר-שי: עיקרון ה NO FAULT לפעמים משפר את מצבם של האופנועים, כי הוא לא בודק את האשם התורם שלהם, הוא נותן להם את הכיסוי המלא.

שמעון עיר-שי: בדקו ומצאו שסטטיסטית זה מגיע ל400 מיליון.

שמעון עיר-שי: לא הלכו פה עם מלוא העוצמה.

יואב בן-אור: בהנחה היפותטית שבשני שליש מהתאונות האופנועים לא אשמים, ו75% מהנזק אתה מטיל על המכונית, עדיין הפרמיות מגיעות ליותר מאשר 150 אלף.

מאיר שטרית: כשאתה מדבר על אופנוע אתה מתכוון גם לקטנוע?

יואב בן-אור: כל אופנוע.

יואב בן-אור: היה מחקר בתל-אביב שמצא שאופנועים קטנים עושים הרבה יותר תאונות.

יואב בן-אור: צ'יטה, כאשר אתה מדבר על טוסטוסים של שליחים, אז הטוסטוסים האלה שייכים לחברה.

יואב בן-אור: אם העסק הזה כלכלי הוא ישלם את הביטוח, ואם לא הוא לא ישלם.

אליעזר כהן: ומה עם הרוכב עצמו?

יואב בן-אור: אז זה טוסטוס פרטי, לא שליחים.

אליעזר כהן: גם השליחים שנפגעים.

יואב בן-אור: החברה תשלם.

יואב בן-אור: אתה נתת לדוגמה את 10 אלפים השליחים.

יואב בן-אור: צריך לזכור שזה לא הקטנוע הפרטי שלהם.

אליעזר כהן: והטוסטוס הפרטי?

יואב בן-אור: זה סיפור אחר.

דוד טל: אתה בטוח שהרכב הוא של החברה?

יואב בן-אור: ברוב המקרים כן.

נסים דהן: אם לא, החברה משלמת לו את הביטוח.

מאיר שטרית: למה אבנר מציינת שיש הפרש של 31% בתעריפי הביטוח באופנועים של חברה מול אדם פרטי?

יואב בן-אור: אנחנו לא ראינו את העניין של אבנר.

יואב בן-אור: אתה שאלת קודם בכמה תאונות מעורבים אופנועים.

יואב בן-אור: מאיר שביט אומר ש70% מהמקרים אלה תאונות עצמיות.

יואב בן-אור: לפי מה שאנחנו רואים מנתוני אבנר, רק 20% מהתאונות הן עצמיות.

שלמה שהם: יש פרמטר אחד שאותו לא לקחתם בחשבון.

שלמה שהם: אנחנו לא מטילים פרמייה על הולכי רגל, כי יש הנחה שהולך רגל שמשתמש בדרך לא יפגע באדם שנוהג במכונית אפילו אם הוא יתקל בה.

שלמה שהם: אתה אומר שב70% מהתאונות מעורבות מכוניות.

שלמה שהם: בתאונה כזאת הסכנה לרוכב במכונית או ל-5 רוכבים או לאוטובוס היא אפסית.

שלמה שהם: האלמנט הזה לא בא בתוך החישוב.

נסים דהן: כן בא.

נסים דהן: הוא בא בתוך ה32%.

שלמה שהם: אבל איך הגעת ל32%?

נסים דהן: החלטה ערכית.

נסים דהן: יכולנו לעשות 700%.

שלמה שהם: אם ערכית, תוריד את זה ל0, אל תעלה בכלל.

דוד טל: מותר לחברי הכנסת לחשוב על ערכים אחרים.

שלמה שהם: השאלה היא איך אתם בודקים את הסכנה מהאופנוע למשתמש בדרך.

שלמה שהם: רוב המשתמשים בדרך הם המכוניות ולא האופנועים.

שלמה שהם: בהגדרה יש יותר אנשים שם.

יואב בן-אור: אין ספק שכל נושא האופנועים ראוי לבחינה.

יואב בן-אור: גם באופנועים תהיה דיפרנציציה בין נהג זהיר לנהג מסוכן.

שמעון עיר-שי: כמו שאמרת, קצה גבוה מידי פוגע באזרח הקטן: עולה לו יותר מידי, אולי הוא אפילו יסע ללא ביטוח.

שמעון עיר-שי: זאת הסיבה שלא הלכנו עם מלוא העוצמה ועד הסוף.

שמעון עיר-שי: יש גם היבט הפוך שאומר שאם מכניסים בעולם של תחרות, שהוא שוק כלכלי, מחירים נמוכים מידי ביחס לסיכון, המשמעות היא אולי פגיעה באותו אזרח קטן שאינו מוצא ביטוח.

שמעון עיר-שי: לא צריך להכנס למחיר ולשכוח במה משחקים.

שמעון עיר-שי: כמו שלא התעלמנו מ NO FAULT, אסור להתעלם גם מזמינות הביטוח כי זה ביטוח חובה.

שמעון עיר-שי: אתה רוצה, צ'יטה, שלכל בעל אופנוע באופן סביר יהיה ביטוח ושחברת ביטוח לא תדחה אותו.

שמעון עיר-שי: אם המחיר הוא 0 העלאה, חברות הביטוח עלולות לסרב לבטח ואז הוא ילך ל"פול" וישלם יותר.

שמעון עיר-שי: השאלה היא שאלה של מינון, ובאמת באופנועים הוא הכי רגיש כי הפער הוא הכי גדול.

שמעון עיר-שי: בכל המערכות האחרות, בהנחה שהעבודה הסטטיסטית נעשתה נכון, המחירים שיוצאים איתם לדרך צריכים להיות מחירים סבירים וראויים לכל נהג, עם הדיפרנציציות ועם כל התועלות שדיברנו עליהן.

שמעון עיר-שי: במקרה של האופנועים צריך להזהר מאוד מלהתערב במחיר בשני הכיוונים.

שמעון עיר-שי: מחיר גבוה מידי הופך להיות פרמיטיבי, וסיבסוד קשה מידי מהווה בעיית זמינות.

שמעון עיר-שי: אל תשכחו שבסופו של דבר זה כן יפול על הציבור האחר, בגלל שקרנית כן משלמת לנפגעים אבל לא לנהג עצמו.

שמעון עיר-שי: עדיף שהוא ישלם 32 או 30 אחוז במקום 400%, יהיה לו ביטוח חובה והוא יקבל את הכיסוי המלא, ולא שהוא ייכנס בכוח לשוק, יצור סיבסודים ועילות אחרות ונאבד את השוק הזה.

ציפי סמט: נשמעה כאן טענה שהאופנועים חוסכים את החנייה וקילומטרים כביש.

ציפי סמט: אם יש אינטרס משקי לסבסד אופנועים בגלל ההיבט הזה, אז זה כלים של סובסידיה ממשלתית, לא דרך הסקטור הפרטי.

ציפי סמט: לא חברת ביטוח שהיא חברה עיסקית נותנת סובסידייה למישהו על חשבון לקוח אחר.

ציפי סמט: כמשחליטים לתת לאיזה שהוא מוצר סובסידייה, הממשלה היא זאת שנותנת את זה.

ציפי סמט: בנושא של פתיחת הענף לתחרות, אנחנו עוברים מהסדר קרטל לתחרות מבוקרת.

ציפי סמט: כאשר אנחנו מדברים על מבוקרת, מדובר על זה שהיא תהיה מפוקחת בצורה אינטנסיבית.

ציפי סמט: ככל שהתחרות תשתכלל, כך נוכל להיות פחות מעורבים.

סמדר אלחנני: גם במקרים של הפסדים חברות הביטוח לא משלמות.

סמדר אלחנני: כשיש יותר שריפות או יותר גניבות באיזור מסויים, הפרמייה משתנה.

נסים דהן: אבל מהיום והלאה, לא על העבר.

נסים דהן: אין נזקי עבר.

נסים דהן: לא יהיו יותר נזקי עבר.

ציפי סמט: סמדר, את צודקת.

ציפי סמט: כשגוף עיסקי מפסיד, הוא יודע שהוא צריך להעלות תעריפים כדי לא להמשיך להפסיד, אבל אם אנחנו בתחרות, הוא לא יכול להעלות היום מחירים כדי לפצות על מה שהיה לפני שנתיים או לפני 5 שנים וכן הלאה כי השוק לא נותן לו, תמיד יכנס מתחרה אחר.

ציפי סמט: פעלת לא נכון, בצורה לא מקצועית, לא תמחרת נכון – הפסדת, ואתה צריך לשנות את התמחור שלך.

ציפי סמט: אין לך את האוטומטיות הזאת שאתה יכול לפצות את עצמך על כל השנים בעבר.

דוד טל: האם אתם יודעים לומר היום אם החברות יפסידו או ירוויחו עם הפרמטרים האלה?

ציפי סמט: יש את החלק של הסיכון הטהור, זאת אומרת עלות התביעות, ויש את החלק התפעולי שאנחנו קוראים לו העמסות.

ציפי סמט: העמסות כוללות את הרווח.

ציפי סמט: לגבי פרמיית הסיכון, הסמן שקבענו נועד לכסות את פרמיית הסיכון שמכסה את סך כל העלויות של התביעות כפי שמניחים בצורה שמרנית, כולל 6% של סטיית תקן רק כלפי מעלה.

ציפי סמט: אנחנו נותנים להם לגבות ב6% יותר ממה שהנתונים הסטטיסטיים מראים, כי אנחנו רוצים להיות בצד הבטוח, זאת אומרת לתת להם שולי ביטחון לעניין הזה.

ציפי סמט: יש את החלק השני שהוא העמסות, שהמקסימום שלו הוא 16%.

ציפי סמט: החלק של העמסות הוא החלק שבו אנחנו מצפים להתייעלות, כי זה החלק שבעצם תהיה עליו התחרות.

ציפי סמט: הצד של התביעות זה הצד של הסיכון.

ציפי סמט: הקטגוריות החדשות זה כלי רכב בבעלות פרטית, אופנועים בבעלות פרטית וכלי רכב בבעלות חברות, לעומת מה שהיה קודם שכלי רכב, בין אם הם היו של חברה ובין אם היו בבעלות פרטית , שילמו את אותה פרמייה.

מאיר שטרית: איפה רמת הסיכון יותר גבוהה, בחברה או בפרטי?

ידין אנטבי: אי אפשר לעשות השוואה.

מאיר שטרית: בחברה זה יותר מסוכן, כי בחברה כל אחד נוסע.

ציפי סמט: לעניין של ההפרדה בין פרטיים לחברות יש סטטיסטיקות.

ציפי סמט: יש לנו היום את הנתונים כמה שילמו לרכבים של חברות וכמה שילמו לרכבים של פרטיים, כאשר לא עשו סיבסוד צולב בין פרטיים ובין חברות.

ציפי סמט: מה שנובע מחברות מטילים על חברות, מה שנובע מפרטיים מטילים על פרטיים.

דוד טל: מאיפה יש לכם את הנתונים הללו?

ציפי סמט: מסך כל התביעות שיש לנו.

מאיר שטרית: אם תפיסת העולם היא שבחברה הסיכון יותר נמוך.

מאיר שטרית: .

ציפי סמט: אני לא אומרת כלום.

ציפי סמט: אני אומרת מה שהסטטיסטיקה אומרת.

מאיר שטרית: 100%.

מאיר שטרית: הוא אומר לי שעל פי הנתונים אי אפשר לבדוק.

ידין אנטבי: לא.

ידין אנטבי: אתה לא יכול להגיד רכב חברה לעומת רכב פרטי באופן כללי, אתה יכול להגיד רכב חברה לעומת איזה רכב פרטי ובבעלות מי, או מי נוסע ברכב הפרטי.

ידין אנטבי: אם הנהג הפרטי הוא צעיר עם 3 עבירות תנועה בלי ותק ובלי AIR BAGS, אז בוודאות הוא ישלם יותר מרכב החברה הממוצע, אבל אם זה רכב עם AIR BAGS ונהג אולי קצת יותר מבוגר ללא שלילות, אז הוא ישלם פחות מחברה.

ידין אנטבי: זאת הסיבה שאתה לא יכול לעשות את זה חד משמעי.

מאיר שטרית: בחברה יכול להיות נהג צעיר בלי AIR BAGS ועם נסיון.

ציפי סמט: זה הכל תלוי בתעריף של החברה.

נסים דהן: ובכל זאת החברות הגישו פחות תביעות.

דוד טל: זאת אומרת שעשירים ישלמו פחות ועניים ישלמו יותר.

דוד טל: למי שיש AIR BAGS זה בדרך כלל למכוניות חדישות יותר, עם נפח מנוע גדול יותר.

דוד טל: מכוניות חדשות קונים אנשים שיש להם כסף ומכוניות עם נפח מנוע קטן קונים אנשים שאין להם כסף.

דוד טל: המשמעות של זה היא שמי שיש לו כסף ישלם פחות.

שמעון עיר-שי: צריך לזכור שהיום לרכבים, כולל הקטנים, יש AIR BAGS.

דוד טל: לי יש 5 כלי רכב בבית שלאף אחד מהם אין AIR BAG.

שמעון עיר-שי: אני מסכים שברכבים הישנים אין AIR BAGS.

דוד טל: אבל זה 20%.

שמעון עיר-שי: אני מדבר על תהליך, כאשר בתהליך הזה זה הופך להיות מקובל.

דוד טל: לא מקובל שאנשים שאין להם יצטרכו לשלם יותר.

שמעון עיר-שי: אבל זה מה שמשפיע.

ציפי סמט: אמצעי הבטיחות הזה הוא אמצעי שמציל חיים.

ציפי סמט: חשוב מאוד שנעודד אותו.

ציפי סמט: באו אלינו אנשים ושאלו: למה אתם לא עומדים על זה שתהיה חובה לקנות רכב עם AIR BAG.

ציפי סמט: אנחנו רואים שכרית אוויר אחת מורידה את התביעות ב80%.

דוד טל: הנתונים האלה מהארץ?

ציפי סמט: לא, הם מארצות הברית.

ציפי סמט: אם זה מגן על גוף האדם האמריקני.

ציפי סמט: .

דוד טל: אבל גברתי יודעת שבארצות הברית הכבישים הם לא כמו הכבישים במדינת ישראל, המנטליות של האנשים לא דומה למנטליות הלחצנית של מדינת ישראל.

דוד טל: אתם לוקחים נתונים כאלה ורוצים לעשות אנלוגיה לארץ?

דוד טל: אם הייתם אומרים שהבסיס הוא אותו בסיס, המנטליות היא אותה מנטליות, האנשים הם אותם אנשים, אז בסדר אפשר לעשות את זה, אבל אם אין מכנה משותף זה יהיה מאוד לא נכון, מאוד לא מדוייק לעשות את זה.

נסים דהן: דוד, אז פה בארץ זה לא יהיה 80, זה יהיה 70.

נסים דהן: זה יכול להיות הפער.

נחום לנגנטל: כל דבר חדש שתעשה בתקינת רכב נובע מבסיס מחקרים השוואתים עם מדינות חו"ל, אין לך ברירה.

נחום לנגנטל: לעולם לא תוכל לעשות את המחקר פה.

נחום לנגנטל: תמיד אתה חייב להתבסס על מחקרים משווים עולמיים.

נחום לנגנטל: גם אם תבוא ותגיד שהכבישים בארץ שונים, אז זה לא יהיה 90% אלא 84%.

נחום לנגנטל: נניח שתגיד שישראל הרבה יותר עצבנית, אז השני יהיה 69% ולא 85%.

נחום לנגנטל: זה מה שיכול להיות כאן.

נחום לנגנטל: לא יהיה לך פה מצב שיהיה לך 100%.

נחום לנגנטל: ברור שיש פה ירידה.

נחום לנגנטל: יכול להיות שהירידה היא לא כזאת דרמטית כמו המגמה בארצות הברית.

נחום לנגנטל: זה המקסימום שתוכל לקבל.

מאיר שטרית: היושב-ראש בגישה הבסיסית שלו צודק.

מאיר שטרית: אין שום ספק שאי אפשר להשוות את הנתונים ב100% בין ישראל לארצות הברית.

מאיר שטרית: יחד עם זאת, כמו שאמר נחום לנגנטל, אנחנו נדע את האמת רק אחרי שנה אחת של הפעלה בשיטה הזאת.

מאיר שטרית: לפי דעתי הוועדה הזאת צריכה להמשיך להתקיים גם אחרי הרפורמה, כדי להמשיך לעשות מעקב באופן קבוע אחרי הנתונים בישראל ולראות אם לא החמצנו את הכיוון, כי יכול להיות באמת שהנתונים בין ארצות הברית לישראל כל כך שונים שנראה מחר לא 65% אלא 30% וצריך יהיה להעלות את התעריפים.

מאיר שטרית: אין לנו באמת דרך איך לקבל את הנתונים האמיתיים בארץ לפני שתתחיל הרפורמה.

מאיר שטרית: יש פה נקודה של פיספוס, שניתן לתקן אותה עם הזמן.

ציפי סמט: כאשר עושים עבודה סטטיסטית, מפרידים כל משתנה בפני עצמו.

ציפי סמט: אחרי שהבאת בחשבון את הנהגים ואחרי שהבאת בחשבון את הכבישים ואחרי שהבאת בחשבון הכל, התרומה הטהורה היא של כריות האוויר.

ציפי סמט: אני חושבת שחשוב להכניס את זה לתוך הפרמטרים.

ציפי סמט: למרות שזה עולה 2000 שקל או 3000 שקל, זה בוודאי חוסך לכל משפחה – עשירה כענייה – הרבה יותר ממה שזה יעלה לה, כי גם אם היא תפגע וגם אם היא תקבל את כל הפיצוי שהיא יכולה לקבל על פי חוק הפלת"ד, עדיין היה עדיף לה למנוע את הפגיעה הזאת.

ציפי סמט: לכן אני חושבת שזאת עלות שהיא בהחלט מוצדקת ובהחלט חשוב לקדם את זה.

נחום לנגנטל: למה זה צריך להכנס בתור פרמטרים אצלכם ולא להיות חלק מתהליך שבו מעתה ואילך אין מצב כזה שיהיו כלי רכב במדינת ישראל בלי AIR BAGS?

ציפי סמט: בבקשה, אדרבה.

נסים דהן: זה התפקיד שלך כמחוקק.

נסים דהן: תוציא חוק שאסור ליסוע בלי כרית אוויר.

נחום לנגנטל: אם הנתונים הם כל כך חד משמעיים, אני לא מבין למה זה צריך להיות דרך ביטוח החובה.

נחום לנגנטל: זה צריך להיות בתור סטנדרט.

ציפי סמט: אבל בביטוח החובה זה משפיע על התביעות.

ציפי סמט: זה ההגיון הכלכלי של הביטוח.

נחום לנגנטל: אני קראתי בעיתון ששר האוצר החליט להוריד 5% מביטוח החובה מספטמבר.

נחום לנגנטל: אני מאוד מברך על זה, אבל האם אתם מבינים שהמשמעות של זה היא קיצוץ של 3% בתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים?

נחום לנגנטל: הם הרי מקבלים את זה מביטוח החובה.

נחום לנגנטל: באמצע שנה אתם עושים להם את זה?

ציפי סמט: יש שני סוגי הוזלות.

ציפי סמט: יש הוזלה אחת שאמורה להכנס לתוקף ב1.1.2000 ביחד עם הרפורמה, וזה באמת ההורדה של הסעיף של קרן הבטיחות שהמחוקק חשב שזה לא ראוי לגבות את זה באמצעות הסקטור הפרטי כי זה כמו מיסוי.

ציפי סמט: זה בערך 4% הוזלה בראשית שנה הבאה.

ציפי סמט: הוזלה נוספת ואחרת שאיננה קשורה ברפורמה אלא קשורה במשטר הקיים היום, זה ההתחשבנות בגין העבר.

ציפי סמט: זה על פי סעיף 17 לחוק הפלת"ד.

ציפי סמט: מכתב ארליך קבע איך מיישמים את זה.

ציפי סמט: המכתב אמר שאם יהיו הפסדים יעלו את התעריף גם בשביל לפצות בגין העבר, לא רק קדימה, כאשר זה יהיה מ1 לספטמבר.

נחום לנגנטל: אני שואל משהו אחר.

נחום לנגנטל: את באמצע השנה החלטת על בסיס המצב הקיים להוריד 5% ממה שגובים מביטוח החובה.

נחום לנגנטל: הקרן לבטיחות בדרכים מקבלת את הכסף שלה ממה שגובים בפועל מביטוח החובה.

נחום לנגנטל: אם את מורידה להם 5%, הקרן תפסיד 3%.

שלמה שהם: מה, אתה רוצה שאזרחי ישראל ימשיכו לשלם?

נחום לנגנטל: לא.

נחום לנגנטל: יש עודפים באבנר, תעביר את זה לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, לפחות עד סוף השנה.

נחום לנגנטל: מדובר על תוכניות עבודה.

נחום לנגנטל: מה, יגידו לרשויות מקומיות שעשו רמזורים: תחזירו בחזרה את הכסף.

נחום לנגנטל: על מה אתם מדברים פה?

שלמה שהם: זה כסף שלך ושלי שנתנו אותו בשביל לבטח את עצמינו.

נחום לנגנטל: על זה יש נגזרות.

נחום לנגנטל: אם אותו שר אוצר היה בא ואומר: אני לא פוגע בבטיחות בדרכים ואני מחזיר לאנשים 5%, אני מבין, אבל מה הוא עשה?

נחום לנגנטל: הוא הודיע שהוא מקצץ בצד אחד, כאשר בצד השני הוא לא הביא את הכסף כדי לכסות את הפער שהוא יצר אותו.

נחום לנגנטל: ואני שואל אתכם על מה אנחנו מדברים פה.

נחום לנגנטל: אנחנו מדברים על המתים.

דוד טל: אני רוצה להשאיר את זה אולי לוועדה אחרת.

סמדר אלחנני: חבר הכנסת לנגנטל, יש תמיד פתרון תקציבי.

סמדר אלחנני: אתה יושב במקום שקובע את זה.

נחום לנגנטל: סגן השר יושב פה.

ציפי סמט: נחזור לפרמטרים.

משה גפני: עד לאן אתם מתכוונים להגיע בפרמטרים?

משה גפני: יש אביזרי בטיחות ברכבים יקרים שבאמת יכולים לחסוך בתאונות דרכים.

משה גפני: איפה אתם עוצרים?

ציפי סמט: תראה, אם ימציאו עוד אמצעי בטיחות שבאופן מובהק יצילו נפשות, הסטטיסטיקה תוכיח.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אני שואל איפה אתם עצרתם.

ציפי סמט: הABS מקובל בארצות הברית.

ציפי סמט: מאחר שהארץ היא יבשה והABS בא להציל בעיקר במצבים של רטיבות, זה ברור שזה הרבה פחות מובהק בארץ מאשר בחו"ל ולכן לא הכנסנו את זה עכשיו.

ציפי סמט: אם ימצאו בארץ שזה מובהק אחרי שיאספו נתונים, אז גם זה יכנס, אבל כרגע אין ממצאים לגבי הארץ.

משה גפני: את יודעת שרכב יותר מפואר יותר נוח מבחינת מצב הרוח.

ציפי סמט: זה לא הפאר, זה אמצעי בטיחות.

משה גפני: הסבירות ההגיונית היא שזה שנוסע ברכב מפואר המצב רוח שלו מרומם יותר.

משה גפני: יותר נוח לנהוג ברכב מפואר יותר.

נסים דהן: בדרך כלל רכב מפואר לא נוסע יותר חלק בגלל שהוא מפואר, הוא נוסע יותר חלק כי הוא יותר כבד, הוא יותר יציב.

ציפי סמט: הפרמטר הראשון הוא גיל הנהג.

ציפי סמט: כאן אנחנו רואים את ההתפלגות של התביעות על פי גיל הנהג, כאשר יש לנו כאן גם של ארצות הברית וגם של ישראל.

ציפי סמט: אנחנו רואים שהנתונים בארץ ובארצות הברית מאוד דומים.

ציפי סמט: הפרמטר הזה הוא מובהק מאוד גם בישראל וגם בחו"ל.

שלמה שהם: מה זה יהיה מבחינת התעריף?

שלמה שהם: יקחו תעריפים גבוהים יותר בגילאים שונים?

ציפי סמט: כן.

ציפי סמט: אנחנו רואים שעם הגיל הסיכון יורד גם אצל נשים וגם אצל גברים.

ציפי לבני: כתוצאה מהעובדה שאתם כבר פירסמתם את הממצאים קודם, אני אומרת בצורה חד משמעית שהנשים עושות פחות תאונות.

ציפי לבני: עד גיל מסויים הבאתם את זה לידי ביטוי, אבל החל מגיל 24 נשים לא נהנות מזה שהן עושות פחות תאונות.

ציפי לבני: אם לא תהיה הטבה לנשים בחוק, אני לא אתמוך.

מאיר שטרית: אם עושים הבדל בביטוח בין גבר לאישה, מי ימנע מהבעל לרשום את הרכב על שם אשתו?

ציפי סמט: זה לא חשוב על שם מי הוא רשום, זה על פי כל התא המשפחתי.

ציפי סמט: ציפי, את תקבלי תשובה מנומקת.

ציפי סמט: את תקבלי את כל ההסברים הסטטיסטיים.

ציפי סמט: אם אז זה לא יניח את דעתך, את כמובן יכולה להגיד.

ציפי סמט: כאן זה סטטיסטיקה שאומרת: מספר תביעות גברים, מספר תביעות נשים, בלי שמנכים דברים אחרים.

ציפי סמט: למשל, לא מנכים קילומטרז'.

ציפי סמט: נניח שגברים בממוצע נוסעים יותר מנשים.

ציפי סמט: זה מסביר אולי חלק מההפרשיות.

ציפי סמט: פה הדבר הזה הוא רק אילוסטרציה שלא מנכה השפעות אחרות.

ציפי סמט: זה לא מקדם סטטיסטי, זה רק מראה תביעות בפועל גברים, תביעות בפועל נשים, בלי להסביר למה.

ציפי סמט: אני הבאתי רק דוגמה אחת שלנשים יש חשיפה יותר קטנה כי הן נוהגות פחות.

ציפי סמט: אנחנו נביא הסבר סטטיסטי מלא.

ציפי סמט: זה רק אילוסטרציה, זה לא ההסבר הסטטיסטי המלא.

ציפי סמט: יש לנו איזה שהוא תעריף סיכון בסיסי שהוא 1, כאשר גבר שהוא פחות מ21 משלם 30%, נהגת 10%.

ציפי סמט: אנחנו רואים שבגילאים גבוהים יותר משלמים פחות מ1, זאת אומרת החל מגיל 50 משלמים פחות מ1, כאשר מגיל 25-49 משלמים בדיוק 1.

ציפי סמט: אלה הם המקדמים על פי מין וגיל.

ציפי סמט: ככל שהותק יותר גדול כך השכיחות של התאונות קטנה ולכן גם הותק נכנס.

ציפי סמט: שוב אנחנו רואים שזה דומה בישראל ובארצות הברית.

ציפי סמט: ותק עד שנה אחת מוסיף 20%.

ציפי סמט: החל משנתיים עד שלוש שנים 15% וזה הולך ויורד והופך להיות 0 מ16 שנים ומעלה.

ציפי סמט: אנחנו רואים שלמי שלא היו תאונות במהלך 3 שנים, ההסתברות שלו לתאונה היא 1.3%.

ציפי סמט: אם היתה לו כבר תאונה אחת, זה 2.6%, זאת אומרת כפול.

ציפי סמט: אם היו לו שתי תאונות ומעלה, ההסתברות היא כבר 8.5%.

ציפי סמט: אנחנו רואים באופן ברור שמי שמועד ההסתברויות שלו הרבה יותר גבוהות.

ציפי סמט: אם היית מעורב ביותר מתאונה אחת במשך 3 שנים, ההסתברות שזה קרה לך שלא באשמתך היא כל כך קטנה שבהחלט מוצדק מבחינה סטטיסטית שמי שיש לו יותר מתאונה אחת שיביאו את זה בחשבון.

ציפי סמט: אנחנו רואים שאם יש לנו 0 או 1 אנחנו לא מעלים, כי בתאונה אחת עדיין יש הסתברות סבירה שאתה לא היית אשם, אבל מי שהיו לו 2 או 3 ויותר אנחנו כבר מביאים את זה בחשבון בתעריף ואנחנו מקווים שהדברים האלה גם ישפיעו בסופו של דבר על הרגלי הנהיגה.

ציפי סמט: אנחנו עשינו אבחנה בין עבירות חמורות לעבירות קלות, כאשר בגין עבירות חמורות בדרך כלל שוללים רשיון.

ציפי סמט: כל עבירה על שלילת רשיון קל מאוד להגדיר אותה ולמדוד אותה.

ציפי סמט: זה דבר שקל מאוד לבדוק אותו.

ציפי סמט: מי שיש לו שלילת רשיון אחת או יותר מוסיפים לו 20%.

נסים דהן: כל 3 שנים הוא יכול לתקן את עצמו.

ציפי סמט: יש את מקדם השימוש ברכב, זאת אומרת המרחקים שהרכב נוסע.

ציפי סמט: נסיעה שגרתית לעבודה מוסיפה 5%, מעל 5 קילומטרים מוסיפים 5%, כאשר לכל יתר השימושים אין תוספת.

שלמה שהם: בנושא הזה היתה ביקורת מצד חברות הביטוח, שהיא די צודקת.

שלמה שהם: אין לך בעצם שום פרמטר כדי לבדוק את מספר הקילומטרים בחודש.

שמעון עיר-שי: לטענה הזאת של חשש שאדם יעביר מפרטי לחברה יש משמעויות: 1.

שמעון עיר-שי: תחום המסים.

שמעון עיר-שי: 2.

שמעון עיר-שי: אתה מעביר בעלות.

דוד טל: אני יכול להיות בעל חברה, לקנות רכב פרטי ולרשום אותו על שם החברה, כאשר ברשיון שלי לא יהיה כתוב שזה רכב חברה ולכן לא יקזזו.

שמעון עיר-שי: אז זה יתומחר כרכב פרטי.

שמעון עיר-שי: אפילו אם יש 10% שהוא יכול לחסוך על ידי העברת בעלות, אני לא בטוח שהוא יעשה את זה, כי להעביר בעלות על חברה ולרשום את זה כרכב חברה, בשוק זה מוריד 20%.

שלמה שהם: יש לי אבא שנוסע 50 שנה מהבית לעבודה ומהעבודה לבית.

שלמה שהם: זה השימוש שלו באוטו.

שלמה שהם: הוא נוסע איתו לעבודה 10 או 15 קילומטר ביום הלוך וחזור.

שלמה שהם: הוא באמת לא מסכן לא את עצמו, לא את הסביבה.

שלמה שהם: אתה תיקח ממנו עוד 5%, על מה?

שלמה שהם: משום שהוא נוסע לעבודה?

שמעון עיר-שי: כן, כי אם הוא נוסע לעסקים ולעבודה הוא בהגדרה חשוף יותר מאשר אדם מבוגר באותו גיל שהולך לסופר ומביא את האוכל הביתה.

שמעון עיר-שי: הוא נכנס למרכזי עסקים, הוא נכנס לעבודה שלו.

שמעון עיר-שי: מדובר בסך הכל על 5%.

שמעון עיר-שי: בשביל לחסוך 5% רוצים ללכת ולהעביר את זה לחברה ועוד כהנה וכהנה.

שלמה שהם: עצם ההגדרה של נסיעה לעבודה כמקדם סיכון זה דבר בעייתי.

יואב בן-אור: אפשר היה לפרק את זה ל21 אלף קטגוריות שונות.

יואב בן-אור: ביטוח זה ממוצע.

ציפי סמט: תמיד אפשר להביא את הדוגמאות הקיצוניות, אבל אין ברירה הולכים על פי הסטטיסטיקה.

ציפי סמט: על 2 כריות אוויר מורידים 15% מה1, כאשר אם יש כרית אוויר רק לנהג מורידים 10%.

ציפי סמט: מה שהיה יותר רלוונטי היה בעצם משקל הפלדה שמגן על מי שיושב בתוך הרכב.

ציפי סמט: בארץ לא אספו נתונים מסודרים על זה, ולכן הלכנו לקירוב טוב כי יש מתאם חיובי בין נפח המנוע ובין המשקל של הרכב.

ציפי סמט: אני מקווה שאפשר יהיה בעתיד לחדד את זה יותר ולאסוף נתונים על המשקל.

אליעזר כהן: נעשו רפורמות בעניין האופנועים.

אליעזר כהן: יש אופנועים חזקים שמגיעים לידי ביטוי בכוחות הסוס שלהם.

אליעזר כהן: הרפורמה הולכת ומחמירה ומעלה את הביטוח שלהם.

משה גפני: מכל הדברים שדיברנו עליהם, הדבר היחיד הכי פשוט שלא הכנסתם, בניגוד למה שאמרו לי, זה את הנושא של השבתת הרכב וציונו בפוליסת הביטוח.

נסים דהן: זה התחרות.

משה גפני: אבל זה לא תחרות.

נסים דהן: נוסע או לא נוסע זה תחרות.

דוד טל: אם האוטו לא נוסע 15% מהשבוע, הסיכוי שהוא יביא לתאונה פוחת.

דוד טל: זאת הסיבה שאתה צריך לקבוע איזה שהוא פרמטר שיבוא ויבטא את זה ש15% מהשבוע הרכב מושבת.

נסים דהן: אתה לא יכול לקבוע מראש.

משה גפני: אני העברתי חוק בקריאה טרומית, שעצרתי אותו בגללכם, שהביא את כל הפרמטרים שאמרתם – את הנושא של ותק, את הנושא של גיל.

משה גפני: אגב, לא ידעתי את ההבדל בין גברים לנשים.

משה גפני: הדבר היחיד הכל כך פשוט שלגביו לא יכול להיות ביטוח זה הצהרתו לגבי ימים שלא נעשה שימוש ברכב וציונם בפוליסת הביטוח.

משה גפני: אם בא אדם ואומר שהוא לא נוסע ביום שלישי ואני מציין את זה בפוליסת הביטוח, אז המשמעות היא שאין לאותו אדם ביטוח ביום שלישי, זאת אומרת שהוא נוסע 15% פחות מאשר כלי רכב אחר.

משה גפני: למה את הפרמטר הזה, שזה הפרמטר הכי פשוט, הכי ברור, הכי מונע תאונות דרכים, הכי מעשיר את חברות הביטוח, לא מכניסים?

משה גפני: את כל הפרמטרים ציינתם ואת זה לא.

שמעון עיר-שי: צריך להוסיף את הפרמטר הזה כדי לראות את ההשפעה שלו.

שמעון עיר-שי: זה נשמע סביר שמי שלא נוסע לא חשוף לאותו סיכון של מי שנוסע כל השבוע, בין אם זה ביום שלישי ובין אם זה ביום שבת, אבל תסכים איתי, כמו שרמזתי בנושא של פרמטרים אחרים, שצריך גם לשקול שיקולי איזון.

משה גפני: תציין בפוליסת הביטוח.

שמעון עיר-שי: כל הפרמטרים, כולל למשל עבירות תנועה, מאוזנים.

שמעון עיר-שי: חוק הפלת"ד לא משתנה לחלוטין, קרי גם אם בן אדם היה לו שלילת רשיון, הצהיר שאין לו שלילת רשיון ב-3 השנים האחרונות, הכיסוי יהיה.

שמעון עיר-שי: כשהגענו לנושא הזה שאתה מדבר עליו, הוא מגיש כפול, אלא אם כן אתה מציע, שזה שינוי דרמטי מחוק הפיצוי לנפגעי תאונות דרכים, שלצורך הנקודה הזאת אם מישהו הצהיר שהוא לא נוסע ביום שלישי הוא יקבל את ההנחה.

שמעון עיר-שי: צריך לזכור שבדרך הזאת מי שנסע ונפגע זה להגיד שאין לו כיסוי ביטוחי, שזה דרמטי, זה שינוי חוק הפיצויים.

שמעון עיר-שי: עד עכשיו לא הלכנו על זה.

שמעון עיר-שי: זה משנה את חוק הפיצויים בהיבט המהותי, שאומר: אתה קנית ביטוח ל6 ימים ולא ל7, ביום ה7 אתה לא מכוסה.

שמעון עיר-שי: זאת הצעה שלא התמודדנו איתה, כי זה דרמטי, זה קיצוני.

משה גפני: אז למה אמרתם לי לעצור את החקיקה?

שמעון עיר-שי: הצעת החקיקה שלך לא כוללת את האמירה שאומרת שחוק הפלת"ד לא יחול באותו יום.

משה גפני: בטח שאומרת.

שמעון עיר-שי: אם כן, זה דרמטי.

משה גפני: אבל אמרתם לי לעצור את החקיקה.

משה גפני: יכולתי כבר להעביר את זה בקריאה שלישית.

שמעון עיר-שי: אני לא בטוח.

משה גפני: מיליון אחוז.

משה גפני: אני אביא לך את הפרוטוקול.

שמעון עיר-שי: הפגיעה בחוק הפלת"ד היא קטע רגיש.

שמעון עיר-שי: הנפגעים האחרים, לא הנוהג ברכב, יקבלו פיצוי מלא מקרנית.

שמעון עיר-שי: היא מפצה גם כשאין ביטוח.

שמעון עיר-שי: הכסף של קרנית יחזור לכלל הציבור.

שמעון עיר-שי: מה עשינו פה?

שמעון עיר-שי: אמרנו: בואו נעשה הפחתה למי שלא נוסע ביום שלישי, אבל שכחנו ששאר הנפגעים מקבלים "פוליסה ציבורית", שזה קרנית.

משה גפני: זה ממש לא פייר להציג את זה ככה.

שמעון עיר-שי: אם אני לוקח את כל ההצעה, המשמעות היא שאנחנו נותנים הנחה קצת פיקטיבית לפחות לאלה שיצהירו ובכל זאת יסעו ויעשו תאונות.

שמעון עיר-שי: לגבי הפרמטר עצמו, הוא עוד לא נמדד.

שמעון עיר-שי: קשה מאוד לבדוק אם אותו אדם לא נוסע ביום שלישי.

דוד טל: על זה אתה אומר קשה מאוד, אבל לא קשה מאוד לסמוך על הצהרות של כל מי שמצהיר 5 קילומטר מהבית, או שרק אשתו נוהגת באותו רכב?

דוד טל: כל הנתונים האלה יש לך אפשרות לאכוף, לבדוק, ואת הדבר הזה אין לך אפשרות?

משה גפני: פה זה הרבה יותר חמור.

משה גפני: אני כותב בפוליסת הביטוח שלי ואז זה לא מכסה.

משה גפני: אנחנו נותנים בזה עידוד לכלל הנהגים להפחית את העומס מהכבישים.

משה גפני: אנחנו אומרים להם: אם תיסעו רק 3 ימים בשבוע אתם תשלמו חצי ביטוח.

משה גפני: זה מה שאנחנו אומרים.

משה גפני: אתה מציג את המצב הפוך.

דוד טל: הרב גפני, אני סבור שאתה צודק, אבל אני רוצה שהם ימשיכו להציג לנו את המצגת.

ציפי סמט: פרמטרים שעדיין אני לא יודעת כיצד הם משפיעים ואנחנו רוצים לבדוק אותם זה המאפיינים של הנהג העיקרי, מספר הנהגים ברכב, ההשכלה כקירוב לרמת הכנסה לעניין הזה של פיצוי בגין אובדן כושר השתכרות, המצב המשפחתי של הנהג.

ציפי סמט: כל המחקרים, כולל המחקר האחרון שנעשה על ידי פרופ' אלחנן הלפמן, מראים שאחד מראשי הנזק החשובים זה אובדן כושר השתכרות, כאשר יש קורולציה בין אובדן כושר ההשתכרות, דהיינו בין השכר שאדם משתכר לבין רמת ההשכלה שלו.

נחום לנגנטל: אני אומר לך לרדת מהדבר הזה.

נחום לנגנטל: תלכו על אובדן כושר הכנסה לגבי נושא של השתכרות, כי זה נשמע יותר הגיוני מאשר לדבר על השכלה.

דוד בועז: אין ספק שצריך ללכת על רפורמה בהמשך לדיון שהיה בפעם שעברה וצריך להשיג את כל היעדים שעליהם מדבר האוצר.

דוד בועז: צריך לפתוח את הענף לתחרות כי אין תחרות, צריך להגיע להוזלת תעריפים, להעלות את רמת השירות, למנוע סיבסוד צולב ולהגיע לתערוף ראלי ביחס לסיכון הפרטני.

דוד בועז: הקטע הזה של הוזלת תעריפים והעלאת רמת שירות הוא קצת בעייתי.

דוד בועז: הנושא של מניעת סיבסוד צולב הוא דבר נכון, כי היום כולם משלמים אותו דבר, אין בכלל התייחסות לסיכון.

דוד בועז: הקטע הזה של תערוף ראלי ביחס לסיכון הפרטני זה אולי הנקודה הכי חשובה, כי בסך הכל יש פה עסק שהוא ענף כלכלי עם "הפרעות" מהצד החברתי - חוק הפלת"ד וגם ה NO FAULT.

דוד בועז: בוא נראה אם ההצעה הזאת יכולה להגיע לאותם יעדים שהם מאוד חשובים וצריך לקדם אותם.

דוד בועז: סך הכל מדברים על 3 מיליארד שקל שצריך לשלם בשביל כל התביעות.

דוד בועז: בהנחה שהתביעות נשארות אותו דבר ולא משתנות, בואו נראה איך אנחנו נהיה בסופה של המהפיכה.

דוד בועז: האם רוב הציבור ישלם פחות?

דוד בועז: כשאומרים ממוצע, צריך לראות איך הממוצע מתחלק בפנים, כמה ישלמו יותר וכמה ישלמו פחות.

דוד בועז: זה מוסכם שיהיו כאלה שישלמו יותר.

דוד בועז: גם אתם כחברי כנסת כדאי שתדעו מה המשמעות של העניין מבחינה ציבורית.

דוד בועז: האם הענף יצליח לתמחר סיכונים לאורך כל הגיזרה?

דוד בועז: זאת אולי השאלה הכי חשובה, כי גם פה מדברים נכון על כך שכשבאים לבטח רכב היום עושים זאת בלי שום קשר לסיכון.

דוד בועז: עכשיו אנחנו רוצים לעשות שיטה חדשה, אבל האם מיישמים את השיטה הזאת לאורך כל הקו?

דוד בועז: גם האוצר עצמו אמר שיש לו בעיה עם זה והוא לא הולך לאורך כל הגיזרה.

דוד בועז: היבטי תפעול מתואמים עם חברות ביטוח.

דוד בועז: אני לא רוצה להכנס לכל הפוליטיקה שיש עם חברות הביטוח.

דוד בועז: הם גם קבעו איתי פגישה וניסו לשכנע אותי שלא צריך רפורמה, אבל כמובן אמרתי להם שחבל על הזמן שלהם ושלי כי אני מאמין גדול בנושא של הרפורמה.

דוד בועז: אי אפשר לעשות את המשחק בלי השחקנים.

דוד בועז: כמו שנאמר פה על ידי ציפי סמט, יש פה את רכב הנוסעים והאופנועים ששניהם מאופיינים על פי המשתמשים – גיל ,מין, ותק, רשיון, כאשר רכב בבעלות חברה מאופיין במאפייני הרכב וסוג השימוש בלבד, בין היתר משום שקשה לדעת מי ברכב חברה נוסע באוטו.

דוד בועז: האם בגלל שקשה לאתר את גורם הסיכון, אנחנו נתעלם מזה?

דוד בועז: זאת שאלה שצריך לחשוב עליה.

דוד בועז: אין התייחסות למאפייני נהג, ואנחנו יודעים שמי שמאפיין, מי שמבטא את גורם הסיכון ברכב המבוטח זה מי שמשתמש ברכב, איך הוא נוסע, איזה עקיפות הוא עושה, איך הוא נוהג בכביש וכמה הוא רגוע או לא רגוע.

דוד בועז: בנושא של מאגר המידע צריך לעשות 3 דברים: איסוף מידע, עיבוד ומתן ייעוץ לגבי התעריפים וייחוס סיכונים לרכב מבוטח.

דוד בועז: לשאלה של מר עיר-שי של מה המשמעות, אני לא יודע, כי לא הצלחתי לעשות ולא קיבלתי נתונים כמה מסך כל המבוטחים ומסך כל הפרמיות זה רכב המבוטח שלא מייחסים לו את נתוני הנוהג ברכב.

דוד בועז: אם זה 50% זה הרבה, אבל גם אם זה פחות מ50% זה אחוז גבוה.

דוד בועז: קריטריונים של בעלות וסוג הרכב לא חלים על כלל אוכלוסיית המבוטחים.

דוד בועז: זה דבר שפוגע בשיטה.

דוד בועז: אני לא כל כך אוהב את הפטור לחיילים מכלל נהג צעיר, כי נהג צעיר, בין אם הוא חייל או לא, הוא הכי מסוכן.

דוד בועז: צריך לזכור שלא כל החיילים נמצאים בגבול הלבנון.

דוד בועז: יש חיילים רבים שנוהגים.

דוד בועז: יש גם נהגים צעירים שהם לא חיילים ולא עומדים במבחן הכתובת ושגם כן צריכים לקבל את אותו פטור.

דוד בועז: יש כאלה שהם חיילים ונוהגים הרבה ומהווים סיכון גבוה ברכב.

דוד בועז: אם הסיכון הזה לא בא לידי ביטוי בתעריף, מישהו אחר יצטרך לשאת בסיכון הזה.

דוד בועז: לפי דעתי סיווג אוטובוסים זעירים בקטגוריות של אוטובוסים זאת בעיה.

דוד בועז: זה לא מתיישב באותו קו.

דוד בועז: יש עוד פעם התנגשות בין החוק החברתי - חוק הפלת"ד - ובין הרפורמה שהיא כלכלית בעיקרה.

דוד בועז: בסך הכל מי שנרשם בהסטוריה של תאונות זה מי שתבע.

דוד בועז: מי שתבע הוא לא בהכרח היה אשם.

דוד בועז: שמעתי את ציפי סמט שמדברת על תא משפחתי.

דוד בועז: ראינו פה דוגמה של ילדים מגיל 2 עד 10, שמה זה בכלל שייך.

דוד בועז: הנהגים הם כולם אנשים שהם לא קטינים.

דוד בועז: איך אנחנו נגיע אליהם?

דוד בועז: איך נגיע לנהג הצעיר?

דוד בועז: יש פה איזו שהיא בעיה, כאשר אני מסכים שמשתנה הגיל מאוד משפיע על הסיכון.

דוד בועז: אין לי יד לתפוס את העניין הזה, ולכן אם אני הולך ועושה שיטה כל כך מהפכנית צריך לחשוב על הישימות שלה.

דוד בועז: אמרתי כבר את הנושא של נהג צעיר ואני לא אחזור על זה.

דוד בועז: שימוש ברכב זאת הגדרה לא מספיק ברורה, שנתונה לפרשנות, כי מי יבדוק אם הוא נסע מספר כזה וכזה של קילוטרים לעבודה ומה זה בכלל עבודה ועסקים.

דוד בועז: תזכרו שאתם עושים פה מהפיכה גדולה מאוד.

דוד בועז: המהפיכה הזאת צריכה להיות מושתתת על אבני יסוד מאוד חזקות, ולכן הקטע הזה הוא קצת בעייתי.

דוד בועז: שמעתי שהנתונים על פי חברות הביטוח מבטאים רק תאונות חמורות שנרשמו, תאונות שלא חמורות לא נרשמו.

דוד בועז: ביררתי את זה עם אופירה באוצר, היא אומרת שזה לא נכון.

דוד בועז: לא לי לשפוט אם זה נכון או לא, על כל פנים יש הבדלים בנתונים.

דוד בועז: אם בסיס הנתונים פה הוא מאוד שונה, אזי יכול להיות שהתעריפים שנגזרים על פי בסיס נתונים מאוד שונה יכולים להיות מוטעים לכאן או לכאן.

דוד בועז: השוואה לארצות הברית בחלק מהדברים היא רלוונטית ובחלק מהדברים היא לא רלוונטית.

דוד בועז: בכל מה שקשור לתרבות הנהיגה, לנושא של מרחקים ולנושא של תשתית כבישים ההשוואה לא רלוונטית.

דוד בועז: מאפיינים שהם אוניברסאליים יותר, כמו גיל, הם כן רלוונטים.

דוד בועז: מידת הישימות של האוצר מותנת באכיפה של נתוני אמת בדיווחי מבוטחים.

דוד בועז: צריך לחשוב על אכיפה, כי גם פה ישנה התנגשות של חוק הפלת"ד.

דוד בועז: אם חוק הפלת"ד לא משתנה, אתה יכול לא לנהוג ביום שישי, שבת, ראשון, אבל אם יקרה לך אתה תהיה זכאי לתבוע את המערכת.

דוד בועז: לכן חברות הביטוח לא יקחו את זה על עצמן.

נסים דהן: אם יהיה אמון מלא בין הסוכן למבוטח, הוא יוכל לקחת את זה על עצמו.

דוד בועז: אני אמרתי שאני לא אסע ביום שלישי, ובכל זאת קרה משהו ונסעתי ביום שלישי.

דוד בועז: אם פגעתי במישהו, הנפגע לא יקבל את הפיצויים שמגיעים לו?

נסים דהן: המקרים האלה של הפרת הנאמנות יהיו מועטים.

נסים דהן: אנחנו מראש נאמר:

נסים דהן: אתה מתחייב לא לנסוע ביום שלישי, כאשר רק במקרים מיוחדים מותר לך לנסוע.

דוד בועז: זה קיים בחלק מ19 מדינות ארצות הברית שציפי מקודם ציטטה.

דוד בועז: שם קיים NO FAULT ו NO FAULT חלקי.

דוד בועז: מי שנפגע, דבר ראשון מקבל, אחר כך חברת הביטוח בודקת מה היה, מי היה והיא תובעת.

דוד בועז: נושא של הונאות ביטוח זה נושא שקיים היום הרבה ויש היום מנגנונים.

דוד בועז: צריך לחשוב מה יהיה עם המנגנון למניעת הונאות ואיך זה משתלב.

דוד בועז: הנושא הזה של תפעול מאגר המידע צריך להיות אפקטיבי ורלוונטי לשוק הישראלי, בעיקר בתיאום עם חוקים קיימים.

דוד בועז: אם מתחילים עכשיו לשאול כל אחד: תגיד, מי אתה, מה אתה, זה יכול להתנגש עם חוק צנעת הפרט ועם חוק המאגרים.

דוד בועז: יש גם השלכות כלכליות וחברתיות אחרות להצעה.

דוד בועז: קודם כל מדובר על תמחור סלקטיבי.

דוד בועז: ההצעה היא כלכלית באופיה.

דוד בועז: אני חושב שזה נכון, ככה צריך ללכת.

דוד בועז: צריך לאתר, כמו שאמרתי, את גורמי הסיכון ולתמחר את המבוטח בהתאם לסיכון שלו.

דוד בועז: דובר על כך שמי שנוסע באוטו מאוד יקר הוא פחות פגיע והוא פחות יפגע.

דוד בועז: האם יתפתח סיכון ראלי, כמו שהאוצר רוצה וכולם רוצים שזה יקרה, או סלקטיבי?

דוד בועז: למעשה זה הויכוח.

דוד בועז: אם המערכת תפעל נכון, תהיה מדידה של סיכונים נכונה וילכו לאורך כל הגזרה אז באמת ה"פול" יקטן ותהיה הוזלה של תעריפים לאלה שלא צריכים לשלם תעריפים גבוהים, אבל אם לא, יהיה חיתום סלקטיבי, כמו שיש היום, שינסו למשוך את הקצפת ולבטח רק טובים, כאשר כל השאר יהיו בשוק הדחוי.

דוד בועז: אני חושב שצריך ללכת על פיקוח ציבורי יותר משמעותי ממה שאמרתם שאתם מוכנים שיהיה.

סמדר אלחנני: חברות הביטוח מודעות לכל הדברים האלה הרבה מאוד שנים.

סמדר אלחנני: חברי הוועדה הזאת הם חדשים יחסית כי החוק הזה נחקק ב1997.

סמדר אלחנני: אם יש מישהו שיודע לתמחר סיכונים יותר טוב מהאוצר זה חברות הביטוח.

סמדר אלחנני: חוק הפלת"ד הוא חוק מאוד סוציאלי שנתנו אותו לתפעול לסקטור הפרטי, כאשר יש בו שילוב של מטרות סוציאליות עם עסק פרטי.

סמדר אלחנני: אין לזה תקדים, כי ביטוח הבריאות הממלכתי הוא רק בידי מלכ"רים, הוא לא בידי גופים עסקיים.

סמדר אלחנני: זה החוק היחיד שיש לו מטרה חברתית והפעלה על ידי הסקטור הפרטי.

סמדר אלחנני: ועדת ברנזון הראשונה הציעה להעביר את זה לביטוח הלאומי כעוד ענף מענף נפגעי עבודה.

סמדר אלחנני: חברות הביטוח באו לספיר ושיכנעו אותו להעביר את זה לחברות הביטוח, כי זה מכניס את כל המשק בשערי חברות הביטוח.

סמדר אלחנני: להצעת החוק לתחרות מבוקרת וכל מה שמתרחש סביבה יש תמריץ מאוד גדול בכיוון של מניעת תאונות דרכים.

סמדר אלחנני: אם יהיו כמה וכמה אנשים שלא יבוטחו בגלל שהם מסוכנים מאוד, אז אני חושבת שהחוק הזה כבר השיג את מטרתו.

סמדר אלחנני: צריך ללכת לכיוון הזה שאנשים מסוכנים ישלמו יותר.

סמדר אלחנני: אף אחד לא יודע את כל הסטטיסטיקה, אבל 25 שנה החוק הזה קיים וכל הזמן אמרו יהיה פיקוח, יאספו נתונים.

סמדר אלחנני: אם יהיו כאלה שלא יקבלו ביטוח, זה יהיה טוב מאוד.

דוד טל: חברי הכנסת יצטרכו לשמוע מנגד את אנשי חברות הביטוח.

ציפי לבני: אני עוד לא הבנתי מהניתוחים השונים איך אנחנו מגיעים בסוף למשפחה שיש בה כמה נהגים וכמה ביטוח היא תשלם על הרכב.

דוד טל: הם ציינו שהבסיס הוא 1353.

דוד טל: אני רואה לפי התוכנית הזאת שיהיו פערים ענקיים בפרמיות של הביטוח.

דוד טל: צריך לבחון את הדברים האלה.

דוד טל: יש לי בעיה של מי יפקח על הנושא של דיווח אמת.

דוד טל: את כל מה שאמר דוד בועז אני מאמץ.

דוד טל: את כל מה שאני ארצה לומר אני אומר אחרי הדיון שיהיה עם חברות הביטוח.

דוד טל: אז נגבש עמדה סופית.

דוד טל: מה שאני רוצה לדעת כרגע זה מה הלו"ז שלכם מהיום והלאה להתקדמות עם הרפורמה.

ציפי סמט: ה ISO מגיעים לארץ והם ייפגשו עם כל אחת מחברות הביטוח כדי לקבל תגובות על מה שאמרנו.

ציפי סמט: הם רוצים לשמוע מה שחברות הביטוח אומרות להם.

ציפי סמט: הם התייעצו עם חברות הביטוח גם קודם, כך שחלק מהדברים שנכנסו זה דווקא על פי הנסיון של חברות הביטוח.

ציפי סמט: הם מעמידים את עצמם לרשות חברות הביטוח לצורך הערכות והסברים לקידום דברים.

ציפי סמט: הם בהחלט רוצים לתת יד להערכות של חברות הביטוח.

דוד טל: האם אתם שלמים מבחינה תפעולית, כמו שהזכיר דוד בועז, בהנחה שאנחנו מתחילים עם זה ב-1 לינואר?

ציפי סמט: ככל שהדבר תלוי בנו, אנחנו עושים את כל ההערכות הדרושה ואנחנו נעמוד בלוח הזמנים.

ציפי סמט: הערכות זה גם עניין של כמה מאמץ מוכנים להשקיע ובאיזה כיוונים משקיעים את המאמץ.

ציפי סמט: אם הם יקבלו מסר של נחישות מצד חברי הכנסת ומצידנו שהרפורמה יוצאת לדרך, אז הם ייערכו.

ציפי סמט: זה רק עניין של עוד קצת מאמץ.

ציפי סמט: אם יתברר שגם אם הם יעשו את כל המאמצים שבעולם אי אפשר יהיה להגיע למועד, אז אנחנו כמובן נשקול את זה.

ציפי סמט: אנחנו לא רוצים להתחיל במצב של חוסר הערכות.

ציפי סמט: אנחנו חושבים שאפשר להערך.

ציפי סמט: אני יודעת שגם חלק מחברות הביטוח נערכות.

ציפי סמט: אני יודעת שחלק גדול מחברות הביטוח אוספות כבר את הפרמטרים האלה כבר כמה שנים טובות בנושא של רכב רכוש.

ציפי סמט: אני יודעת שחברות ביטוח קנו מ ISO נתונים כדי להפעיל אותם ברכב רכוש.

ציפי סמט: אני חושבת שאפשר בהחלט עם נחישות להגיע למועד.

ציפי סמט: אנחנו זקוקים לנחישות גם של בית המחוקקים וגם שלנו בעניין הזה.

דוד טל: אנחנו רוצים שתבהירי לחברות הביטוח שבכל מקרה ב1 לינואר הרפורמה תכנס.

דוד טל: אז הם יבינו שאין להם מפלט אחר והם ייערכו.

ציפי לבני: כדי להעביר מסרים פיזיים מהסוג הזה אני צריכה לדעת מה התהליך שכל אחד מהגורמים האלה צריך לעשות.

דוד טל: מה הלו"ז שלכם עד ה1 בינואר?

דוד טל: אנחנו בעצם הימים הללו היינו אמורים או לסמוך את ידינו על הרפורמה שמוצעת כאן, או לדחות אותה ולקבוע איזה שהם פרמטרים אחרים לגבי הרפורמה הזאת.

דוד טל: לצערי, מכל מיני סיבות, הדברים האלה לא נעשו ואנחנו נמצאים קצת בפיגור.

דוד טל: אני רוצה לדעת מה הוא לוח הזמנים של האוצר.

דוד טל: מה הוא התאריך שהחברות אמורות להחזיר פידבק על ההצעה שלכם?

דוד טל: מתי אתם אמורים ליישם?

דוד טל: מה הם כל שאר השלבים האחרים?

דוד טל: האם הם ישימים, או שדחיתם את מועד החלתם לטווח אחר?

דוד טל: האם אנחנו על פי הזמנים החדשים הללו יכולים לעמוד ב1 בינואר 2001 ביישומה של הרפורמה?

ציפי סמט: לקראת סוף יולי אנחנו נקבל את ההמלצות הסופיות של ה ISO.

ציפי סמט: באמצע יולי תהיה הדרכה לחברות.

ציפי סמט: התאמת המערכות של החברות היא החל מעכשיו, כאשר הן כבר קיבלו בעבר את כל התוכנית הסטטיסטית.

דוד טל: זאת אומרת נקודת החזור שלנו זה 1 לאוגוסט.

דוד טל: האם תקבלו עד אז את הפידבק מחברות הביטוח ואת התיקונים?

ציפי סמט: כן, עד סוף יולי.

דוד טל: זאת אומרת אנחנו נקבע שבתחילת אוגוסט נכנס ועדה.

דוד טל: הוועדה הזאת תשוב ותתכנס יחד עם חברות הביטוח ויחד עם אנשי האוצר במועד שייקבע.

ציפי סמט: ואנחנו עומדים לרשות כל חברי הוועדה ויושב-ראש הוועדה בכל הבהרה נוספת.

דוד טל: תודה רבה.