ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט, כנסת 15, פרוטוקול מספר 14, 2001-12-25 00:00

אבשלום וילן: על סדר היום של ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט עומדים היום שני סעיפים.

אבשלום וילן: נושא אחד הוא המשך האיומים על מנהלי קבוצת הפועל אשקלון.

אבשלום וילן: ראיתי בעיתון שלפני שבועיים, למרות הדיון שהיה פה, ואולי בגללו, המשיכו לחתוך צמיגים בהפועל אשקלון.

אבשלום וילן: בעקבות הישיבה הקודמת הוצאתי מכתב למפכ"ל המשטרה, למפקד המרחב ולכל הנוגעים בדבר.

אבשלום וילן: לא שמעתי האם נעצרו אנשים והאם העניין טופל.

אבשלום וילן: בינתיים ה"חגיגה" נמשכת.

אבשלום וילן: אמורים להגיע לכאן מפקד משטרת מרחב לכיש ומפקד משטרת אשקלון ואנחנו נדון בעניין.

אבשלום וילן: הסעיף העיקרי על סדר היום הוא נושא התקשורת והאלימות.

אבשלום וילן: לפני הגשת דוח הביניים קיימנו דיון בנושא.

אבשלום וילן: להוציא את מר ציון נאנוס ועוד כתב ספורט ממקומון ירושלמי, לא הגיעו אנשי תקשורת אחרים.

אבשלום וילן: הוועדה דנה בנושא האלימות בספורט.

אבשלום וילן: אני כרגע לא נותן שום התייחסות ערכית, אלא הכוונה היא לקיים באמת דיון ברמה העקרונית ולבדוק את ההשלכות המעשיות.

אבשלום וילן: עלתה טענה לאורך הישיבות בשנה שעברה, עד לדוח הביניים, שחלק מהתקשורת, בעיקר המקומונים, במקום לעסוק בביקורת ספורטיבית בעצם בונים אלימות.

אבשלום וילן: באיזה מובן?

אבשלום וילן: אנשים העידו שהמקומונים בצפון הארץ לדוגמא מלבים את האווירה לקראת משחקים.

אבשלום וילן: דרך אגב, נציגי מקומונים מחיפה הוזמנו לישיבה אך נבצר מהם להגיע.

אבשלום וילן: טענו שמה שקרה בסוף העונה שעברה בחיפה  לא קרה בחלל ריק אלא הוא קרה על רקע של אווירה מסויימת שנוצרה והגיעה לידי ביטוי לאחר מכן במגרש.

אבשלום וילן: החלטתי לאחר תקופה ארוכה להעלות את הנושא הזה פעם נוספת.

אבשלום וילן: בישיבה הקודמת באמת רוב עורכי העיתונים וכן נציגי מחלקות הספורט בטלוויזיה וברדיו לא הצליחו להגיע.

אבשלום וילן: עלו גם שאלות כגון: האם תפקידה של התקשורת לחנך?

אבשלום וילן: האם היא צריכה לעסוק בזה?

אבשלום וילן: האם תפקידה של התקשורת לעשות קמפיינים חיוביים, על ספורט נקי מאלימות, או שתפקידה של התקשורת לדווח, נקודה?

אבשלום וילן: האם הגישה צריכה להיות שבחינוך עוסק משרד החינוך ועוסקים ההורים, שבזה תעסוק הכנסת ואילו התקשורת מחוץ לתחום?

אבשלום וילן: בעצם את הדיון הזה לא קיימנו לפני הגשת מסקנות הביניים.

אבשלום וילן: אנחנו קיימנו דיון בכל הנושאים האחרים.

אבשלום וילן: בעקבות דוח הביניים העברנו שורה של הצעות תיקון לחוקים שמתחילות לרוץ וכבר עברו קריאה טרומית.

אבשלום וילן: השבוע צריכות לעבור גם הצעות החוק הממשלתיות בוועדת שרים לענייני חקיקה.

אבשלום וילן: הצעות החוק שהעברנו בשלב זה - ואני מניח שתוך 2-3 חודשים ייגמר הליך החקיקה - עוסקות בנושא הגדֵרות, ביכולת לעצור קומץ מתפרעים באמצעות מצלמות וידיאו, בהבאה לשיפוט מהיר, ביכולת של שופטים להעניש ולהרחיק נקודתית ממגרשי ספורט, כלומר אדם פלוני אלמוני בשבת לא יוכל להיכנס למגרש.

אבשלום וילן: הן עוסקות בהטלת חפצים למגרש, התפרצויות למגרשים, הגנה על שופטים וכולי.

אבשלום וילן: הן לא עוסקות בכל עניין ההסתה.

אבשלום וילן: אגיד יותר מזה.

אבשלום וילן: הממשלה ניסתה להעביר ב-3 החודשים האחרונים פעמיים בכנסת הצעות תיקון לחוק ההסתה, שיאפשרו לטפל ברמה המשפטית בחלק מההסתה הפראית שקיימת היום לדוגמא בספורט.

אבשלום וילן: עסקנו בשתי ישיבות של הוועדה בעניין אתרי האינטרנט ובתשפוכת הזבל שנמצאת בהם ללא שליטה ובקרה.

אבשלום וילן: אמרו נציגי משטרת ישראל שעד שהחוק לא ישונה אין אפשרות משפטית לטפל בתופעות.

אבשלום וילן: הצגנו פה בשתי ישיבות חומרים שחבל לחזור עליהם.

אבשלום וילן: בן-לאדן מככב בשלל מדי הקבוצות השונות, והכל מתחבר לנאצים, רווי אלימות ומיניות גסה, מהסוגים הגרועים ביותר.

אבשלום וילן: בעצם זה רץ בתקשורת האלקטרונית בכמויות אדירות ואי אפשר חוקית לחסום את זה כל זמן שהחוקים למניעת הסתה לא ישונו.

אבשלום וילן: זה מטופל בנפרד.

אבשלום וילן: בנושא של התקשורת לא מדובר על הסתה ולא מדובר על שינוי חוק.

אבשלום וילן: מדובר הרבה יותר על מערכת נורמטיבית.

אבשלום וילן: העניין עלה לדיון מחודש - אני שם את זה בכוונה על השולחן, לצורך הדיון - במקרה הטרגי של מותו של רובי שפירא ז"ל.

אבשלום וילן: לא שחס וחלילה מישהו יודע מה היו הסיבות לאירוע הקשה.

אבשלום וילן: היתה טענה, שעלתה לאורך כל הדיונים בשנה שעברה, שהתקשורת באיזור חיפה באופן בסיסי עובדת בניגוד לכללים המקובלים, שהיא מסיתה ציבור אוהדים, שהיא נכנסת לגופם של אנשים כחלק מתרבות ומשיטה, ואחרי זה מקבלים את זה בהתפרעויות של הקהל.

אבשלום וילן: עלו פה טענות שחלק מהעיתונות בערי השדה מפמפמת את האווירה כך שאחרי זה גם אם תעשה 100 פעולות חינוכיות על ספורט, גם אם תשדר 100 תשדירים ותביא את הדיווחים הכי הוגנים - בעצם זה מחוץ לשליטה.

אבשלום וילן: אלה היו הטענות העיקריות.

אבשלום וילן: קיימנו פה דיון אחד בנושא התקשורת והאלימות שבו מר ציון נאנוס הציג את ה"אני מאמין" שלו.

אבשלום וילן: הוא נתן עדות וסיפר מה רואה מי שמסתובב 10 שנים במגרשים.

אבשלום וילן: הוא ייצג קו שאמר שבעצם תפקידו לדווח.

אבשלום וילן: הוא הסביר גם מה הקווים האדומים שלו.

אבשלום וילן: בהנחה שאנחנו מדברים במגבלות החוקים הקיימים, כלומר גם אם יהיה שינוי של חוק ההסתה - הוא לא מתייחס לתקשורת האלקטרונית ולתקשורת הכתובה במצב הנוכחי.

אבשלום וילן: החוק למניעת הסתה מתייחס לתופעות הפראיות שקיימות מחוץ למערכת הממוסדת.

אבשלום וילן: השאלה היא האם בתוך המערכת הממוסדת, קרי: תקשורת כתובה, אלקטרונית, מקומונים וכולי במדינת ישראל נראה לכם, למשתתפים המכובדים שהזמנו, שיש מקום לשינוי כיוון.

אבשלום וילן: האם לדעתכם התקשורת עושה תפקידה?

אבשלום וילן: האם בקטע הזה של התמודדות עם אלימות וספורט נקי אנחנו במצב טוב, או פחות טוב, בהשוואה לאירופה ולמקומות אחרים?

אבשלום וילן: מה דעתכם על הסוגייה?

אריה אלטר: כמי שנמצא במגרשי הכדורגל למעלה מ-30 שנה, והייתי גם עד לתחילתם של המקומונים, ההתלהמות לא נובעת דווקא מהמקומונים.

אריה אלטר: אני קורא מקומונים לפחות בשני אזורים.

אריה אלטר: בדרך כלל זאת עיתונות מאוד "צהובה", כתבות שמתייחסות לספורט לא בהיבט הספורטיבי אלא בהיבט הרכילותי.

אריה אלטר: הדיווח הספורטיבי במקומונים הוא די עלוב.

אריה אלטר: מבחינת הרכילות, מבחינת העניין, מבחינת ליבוי היצרים העיתונות המקומית מאוד "חזקה".

אריה אלטר: נוכל לראות שנגד המקומונים מוגשים הרבה כתבי תביעה אך לא תובעים את "ידיעות אחרונות" או את "מעריב", ככל הידוע לי.

אריה אלטר: ידוע לי על שני מקרים לפחות.

אריה אלטר: למשל בוני גינצבורג תבע מקומון בחיפה, וגם זכה בתביעה, והיו עוד שתבעו מקומונים ואף זכו בתביעות.

אריה אלטר: דרך אגב, אם אנחנו מדברים על חיפה, באשר למקרה הטרגי של מותו של רובי שפירא ז"ל, אני לא רוצה להיכנס לזה כי אנחנו לא יודעים מה היו הסיבות ועד כמה המקומונים החיפניים תרמו למה שאירע.

אריה אלטר: המצב שונה בעיתונות הכתובה היומית: "הארץ", "ידיעות אחרונות" ו"מעריב".

אריה אלטר: שם עוסקים יותר בדיווח על ספורט ופחות נכנסים לקרביים של אנשים.

אריה אלטר: אני לא יודע עד כמה אפשר לאכוף כללים על מקומונים אבל לעיתונים הראשיים יש השפעה גדולה על המקומונים וזה צריך לבוא מהם.

אריה אלטר: כפי שזה בא מהשחקנים, כפי שזה בא מהכנסת, כפי שזה בא מכל מקום אחר - זה צריך לבוא קודם כל דרך העיתונים הראשיים, שהם אלה שמחזיקים את המקומונים.

אריה אלטר: אני מכיר את המקומונים כבר לפחות 10 שנים ואני לא זוכר תקופה שהם שינו את הגישה שלהם.

אריה אלטר: כך זה נמשך לאורך כל הדרך במקומונים: מגמה לחפש את קרבי האדם ולהביא את העיתונות היותר "צהובה" כדי שזה יהיה יותר מעניין וכדי שייקנו את זה.

אריה אלטר: אני חושב שההשפעה של השחקנים על הקהל במהלך המשחק היא קטנה.

אריה אלטר: האוהדים מגיעים עם האמוציות שלהם ועם הרצון שלהם לתמוך בקבוצות.

אריה אלטר: לפעמים שחקן זה או אחר במקרים יוצאי דופן יכול להלהיט את הקהל באקט מסויים אבל זה לא משהו שמעיד על התערבות.

אריה אלטר: ההשפעה של שחקנים ברמה הזאת די קטנה.

אריה אלטר: אפשר להשתמש בהם יותר בחלק השני, לתת לשחקנים אפשרות להשפיע על הקהל שלא דרך המשחק אלא דרך ההערצה ודרך הכוח שיש לשחקנים בחינוך הקהל, אבל לא בקטע של המשחק עצמו, בזמן שהוא כבר משוחק.

אבשלום וילן: בואו לא נעשה חיים קלים.

אבשלום וילן: לפני המשחק בין נבחרת ישראל לנבחרת אוסטריה כל התקשורת הישראלית, בגדול, דיברה בקול אחד.

אבשלום וילן: אולי יש יוצא מן הכלל אחד.

אבשלום וילן: אני זוכר שבשידורי הרדיו אמרו "נפרק אותם", "נחסל חשבונות עם אוטו באריץ' " ושאלו האם כן ישרקו בוז עם השמעת ההמנון או לא.

אבשלום וילן: אני לא זוכר כמעט שמישהו עסק איך בכדורגל ננצח את אוסטריה.

אבשלום וילן: אני לא מדבר על המחיר הספורטיבי, שעשו לנו בית-ספר, אבל אני זוכר שכל העיסוק התקשורתי היה במה שמסביב: "נכניס להם, נראה להם, נפרק אותם".

אבשלום וילן: שכחו רק לשחק כדורגל.

אבשלום וילן: זה לא רק המקומונים.

אבשלום וילן: אני נאלצתי כיושב-ראש הוועדה לעלות לשידור רדיו ולהגיד: מה זה "לפרק אותם"?

אבשלום וילן: "לנצח אותם", אני מבין.

אבשלום וילן: "לשחק יותר טוב", אני מבין.

אבשלום וילן: מה זה "לפרק אותם"?

אבשלום וילן: וזה שודר ברדיו כלל ארצי.

אבשלום וילן: אני זוכר את הכותרות בעיתונים לפני המשחק שאמרו אותו דבר בדיוק.

אבשלום וילן: אני מבין מה שאתה אומר על המקומונים אבל כשמדברים על יצירת אווירה, אני לא בטוח שזה רק בהם.

אריה אלטר: זה מקרה ספציפי שאינו מעיד על הכלל.

אריה אלטר: במהלך הליגה בתקשורת הארצית אתה כמעט בכלל לא רואה שמחממים את הקהל.

אריה אלטר: אותו מקרה היה חריג, כאשר החבל נמתח יתר על המידה ועסקו בדברים שהם שוליים.

אריה אלטר: זה כמו שההתאחדות לכדורגל הוציאה חוזר שאמר: לא לקרוא בוז.

אריה אלטר: זה באופן ישיר אמר: אבל כולם ביחד.

שאול אייזנברג: באתי הנה כנציג ההתאחדות לכדורגל אבל אני רוצה, לטובת הדיון הזה, לתרום משהו דווקא מהצד של התקשורת, שהייתי שייך אליה כ-25 שנים.

שאול אייזנברג: אני חושב שאמר נכון מר אריה אלטר, כשהוא עשה את ההפרדה בין המקומונים לבין העיתונים הגדולים ולבין הטלוויזיה והרדיו.

שאול אייזנברג: בשנים האחרונות אני לא יכול לומר שהעיתונים היומיים, או הרדיו, או הטלוויזיה, הם גורם שמדרבן אלימות או מסית.

שאול אייזנברג: הם עושים את העבודה, מי יותר טוב ומי פחות טוב.

שאול אייזנברג: כמו בכל סקטור, יש עיתונאים טובים יותר ויש עיתונאים טובים פחות, אבל בסך הכל אתה עומד מול גופים שיש להם כתובת.

שאול אייזנברג: אני גם יודע שלא רק ההתאחדות לכדורגל אלא גם כל גוף אחר, אם הוא חושב שנעשה לו עוול או שמשהו נעשה לא בסדר - יש לו כתובת.

שאול אייזנברג: יש עורכי מדורים, ניתן לפנות אליהם, לדבר איתם, וכך גם ברדיו ובטלוויזיה.

שאול אייזנברג: אני חושב שבסך הכל התקשורת הארצית היא לא הבעיה.

שאול אייזנברג: אבל לעומת זה אנו רואים את הבעיה ביתר שאת במקומונים.

שאול אייזנברג: לא מדובר בכלל המקומונים.

שאול אייזנברג: אפשר לסייג ולומר שבין המקומונים יש כמה שהם יותר ותיקים ויותר ממוסדים ומבוקרים.

שאול אייזנברג: לעומת זה, יש הרבה מאוד מקומונים שהרמה בהם היא רמה של הרחוב.

שאול אייזנברג: אני חושב שהאוהד הכי גרוע לא יורד לתחתית הרמה הזאת.

שאול אייזנברג: פה אני חושב שיש בעיה, שקשה להתמודד איתה, כי אתה מתמודד כאילו עם מישהו שלא קיים, אבל הוא קיים במסווה ועושה את הנזקים הגדולים ביותר.

שאול אייזנברג: המצב הוא חמור.

שאול אייזנברג: אתן לכם דוגמא.

שאול אייזנברג: יושבים פה עורכי מדורים.

שאול אייזנברג: מחר מישהו מאגודה זאת או מהתאחדות אחרת יתקשר בטלפון ויגיד שמה שכתב עיתונאי מסויים אין לו אחיזה במציאות, שזה לא היה ולא נברא, זה הסתה.

שאול אייזנברג: יושב עורך רציני ב"מעריב", ב"ידיעות אחרונות", ב"הארץ", ברדיו או בטלוויזיה והוא ייקח את החומר של אותו עיתונאי וישים אותו בצד, או שהוא יאמר לו לא לעסוק יותר באותו נושא.

שאול אייזנברג: מה יעשה אותו כתב?

שאול אייזנברג: הוא יילך לאיזה מקומון זבלון ויפיץ את החומר הזה שם.

שאול אייזנברג: אני אתן לך עדויות, ואם צריך אני אמחיש את זה בצורה מהותית.

שאול אייזנברג: אנחנו מגיעים למצב שאין שום פיקוח, אין שום בקורת על המקומונים האלה והם עושים את הנזק הגדול ביותר.

שאול אייזנברג: למה?

שאול אייזנברג: מדורי הספורט הארציים היומיומיים גם מוגבלים במקום.

שאול אייזנברג: אם הם רוצים "להתלבש" עלי, או עליו, או עליך, אז הם מוגבלים במקום.

שאול אייזנברג: פה ושם הם נותנים לך איזה "נשיכה" או איזה "עקיצה" וזה מופיע בעיתון ארצי, אבל אחרי יום זה עובר.

שאול אייזנברג: אבל כשאתה בא למקומון, שאין לו אבא ואין לו אמא, ואתה לא יודע מי מוציא אותו, מי מפקח עליו ומי בודק מה כתוב בו, והוא גם מקומון נקודתי - הוא יכול "להרוג" בן אדם.

שאול אייזנברג: המקומון יכול "להתלבש" על אדם מסויים באופן מתמשך.

שאול אייזנברג: אני לא רוצה פה לקחת את העניין של רובי שפירא ז"ל אבל הרבה יותר חמור לאדם שגר במקום מסויים, בשכונה מסויימת, בעיר מסויימת, כאשר באופן שיטתי, במשך חודשים יורדים לחייו.

זבולון אורלב: זה קורה?

שאול אייזנברג: זה קורה, כי אין שום פיקוח ואין שום מגבלה על העיתונות הזאת.

שאול אייזנברג: אמרתי בפתיחת דברי שזה לא יכול לקרות בעיתונות הארצית.

זבולון אורלב: מה הפתרון שאתה רואה לנגד עיניך?

שאול אייזנברג: יכול להיות שבחקיקה אפשר לגרום לכך שלא כל אחד יוכל להוציא מקומון או דבר שהוא דמוי מקומון ולכתוב מה שהוא רוצה, מתי שהוא רוצה ואיך שהוא רוצה.

שאול אייזנברג: בתחילת דבריך נתת את הדוגמא של האינטרנט.

שאול אייזנברג: בואו נאמר, 0.4% מכלל האוכלוסיה נכנסים לאתרי אינטרנט כל יום.

אבשלום וילן: כמה כניסות יש שם מידי יום?

אבשלום וילן: נאמר לנו שמספרים די גדולים.

אבשלום וילן: לדעתי יותר מ-0.4%.

שאול אייזנברג: 0.4% ככל הידוע לי.

שאול אייזנברג: אבל מה, מספיק שאותם 20 חוליגנים נכנסים לזה כל יום ורואים את זה כל יום, אם רוצים לכוון אש וגופרית לגבי מישהו - מגיעים אליו.

שאול אייזנברג: זה חמור מאוד.

שאול אייזנברג: באינטרנט לוקחים יושב-ראש קבוצה, או יושב-ראש התאחדות, או יושב-ראש מועדון ומראים אותו לבוש במדי נאצים או במדים של ערפאת ועושים מה שרוצים.

שאול אייזנברג: מפה הדרך לאלימות היא קצרה מאוד, וזה טבעי.

רוני דיאון: זה גם נגרר לעיתונות הארצית.

שאול אייזנברג: העיתונות הארצית, תאמינו לי, בוררת את פרסומיה.

שאול אייזנברג: עד כדי כך שאני יודע שגם במדורי ספורט רציניים החליטו לפעמים לא להתייחס לזה, בשביל לא לתת גושפנקה לאלה שעושים את זה, שנהנים אחר-כך לראות את הצילומים והסיסמאות שלהם בעיתונות.

שאול אייזנברג: יש עיתונות שפויה, יש תקשורת שפויה, ויש חלק מהתקשורת שהיא בכלל לא שפויה, שאני לא יודע אם היא בכלל תקשורת.

שאול אייזנברג: אם אתם תרדו לעומק הדברים תוכלו לגלות דברים נוראיים.

שאול אייזנברג: אני רוצה לעשות מעבר חד.

שאול אייזנברג: ההתאחדות לכדורגל, בשיתוף עם פלאפון, שהיא מאמצת הליגה, הולכת לצאת עם קמפיין ענק נגד האלימות.

שאול אייזנברג: אני חייב לשבח בהזדמנות זאת - וזה על דעת עצמי - חברה כמו פלאפון.

שאול אייזנברג: אני עוקב אחריה במשך למעלה משנה.

שאול אייזנברג: היא לא עושה שימוש מסחרי, מעבר לכך שקוראים לליגה "ליגת פלאפון", במוניטין שיש לה כמאמצת ליגת העל אלא מפנה את כל משאביה - היא הולכת להשקיע עכשיו מאות אלפי דולרים - בקמפיין נגד האלימות.

שאול אייזנברג: היא עשתה קמפיין כזה בשנה שעברה והיא הולכת לצאת בקרוב בקמפיין גדול מאוד, בשיתוף עם ההתאחדות לכדורגל.

שאול אייזנברג: היא עשתה באמצעות תחקירנים ומשרד הפרסום שלה עבודה מעמיקה ובחנה ממה נובעת האלימות של האוהדים.

שאול אייזנברג: הבאתי לכם פה חומר כתוב, לחברי הוועדה ולאנשי התקשורת.

אבשלום וילן: זה מתייחס גם לעניין הגזענות?

שאול אייזנברג: זה כולל הכל.

שאול אייזנברג: אני חושב שיש פה דברים מאוד מעניינים.

אבשלום וילן: בעקבות דוח הביניים וההחלטות שלנו בנושא הגזענות, למשל, נפגשתי עם יושב-ראש ההתאחדות לכדורגל.

אבשלום וילן: הצעתי לו שבתקנון המשמעת יעשו שינויים.

אבשלום וילן: הצעתי שכל הקנסות המוטלים על קבוצות בגין עבירות של גזענות או של אלימות יועברו כ"כסף צבוע" לקרן נפרדת, שתטפל בכל הנושא של האלימות, שתטפל בליגות הנוער ותעשה עבודת חריש רצינית.

אבשלום וילן: שלפחות נדע שהקטעים האלה מטופלים.

שאול אייזנברג: אני יודע שהנושא הזה נכנס להילוך גבוה.

שאול אייזנברג: ההתאחדות לכדורגל היא גוף שיכול להפנות את המשאבים הללו לצורך המאבק באלימות ובגזענות אבל לעומת זה - למשל אתן לך דוגמא מהכדורסל, ולצערי אני כחבר נשיאות איגוד הכדורסל אומר את זה, באיגוד הכדורסל הקנסות הם חלק מהתקציב השוטף ולולא הקנסות האיגוד לא יכול היה להתקיים.

שאול אייזנברג: כך שאיגוד הכדורסל לא יוכל לקחת את הקנסות האלה ולהשתמש בהם למטרות אחרות.

אריה אלטר: גם ההתאחדות לכדורגל חיה טוב מהקנסות הללו.

שאול אייזנברג: אני מבקש להתייחס בקצרה למה שקרה לפני המשחק של ישראל מול אוסטריה.

שאול אייזנברג: אנחנו ראינו מבעוד מועד את מה שאתה אמרת, את ה"עליהום" על האוסטרים.

שאול אייזנברג: זה היה "עליהום" תקשורתי מוצדק באותן נסיבות, מבחינת התנהגות האוסטרים והמאמן האוסטרי.

שאול אייזנברג: לא קראו חס וחלילה לפגוע בהם.

שאול אייזנברג: אני חושב שהתקשורת לא חרגה מהתנהגות נורמלית.

זבולון אורלב: רק הקהל חרג.

שאול אייזנברג: לגבי הקהל: אנחנו ראינו את זה מבעוד מועד ולכן הוצאנו מנשר לקהל ואמרנו: תשרקו בוז, אבל אל תיגררו לאלימות ואל תיגררו לקריאות נאצה.

שאול אייזנברג: לשרוק בוז ליריב בספורט, זה דבר נורמלי.

אריה אלטר: גם באוסטריה שרקו בוז בעת שניגנו את ההמנון שלנו.

זבולון אורלב: זה אומר שאנחנו צריכים לשרוק?

זבולון אורלב: האם יש לך שליטה?

זבולון אורלב: אם למשל לפני המשחק אנשים היו מקבלים איזה הנחיה כיצד להתנהג ---

אבשלום וילן: אנשים קיבלו.

זבולון אורלב: כאשר אני נכנסתי לאיצטדיון, לא קיבלתי.

זבולון אורלב: אבל לא נכנסתי ליציע הכבוד.

זבולון אורלב: יש מנהג מאוד "מתקדם" להתאחדות לכדורגל, שאם אתה בא עם הנכד שלך לא נותנים לך לשבת ביציע הכבוד.

זבולון אורלב: לכן ישבתי ביציע רגיל.

שאול אייזנברג: זה לא נושא הדיון היום.

אריה אלטר: זה נושא כאוב אחר.

שאול אייזנברג: מפה אני עובר לדבריו של מר אלטר.

שאול אייזנברג: אתם יכולים אולי לחשוד בי שאני לא אובייקטיבי.

שאול אייזנברג: בתקשורת הארצית יש בעיה גדולה עם מר אלטר וחבר מרעיו, ארגון שחקני הכדורגל.

שאול אייזנברג: כל זמן שהגוף הזה חושב שהוא מקבל את מה שהוא צריך לקבל, אז אין בעיה איתו.

שאול אייזנברג: ברגע שהוא חושב שהוא לא מקבל את מה שהוא רוצה, והוא רוצה הרבה - והוא לא מוכר על-ידי ההתאחדות לכדורגל - אז הוא נוהג באלימות ומסית.

שאול אייזנברג: הם מסיתים.

אבשלום וילן: סליחה, אני לא אתן פה מקום למניפולציות.

אבשלום וילן: הנושא כרגע הוא האלימות והתקשורת.

אבשלום וילן: אם יש ויכוחים בין ההתאחדות לכדורגל לבין ארגון השחקנים - זה לא יידון פה.

שאול אייזנברג: הם הופכים להיות חלק מהתקשורת.

שאול אייזנברג: בוני גינצבורג הוא פרשן.

שאול אייזנברג: הם הופכים להיות תקשורת מסוכנת.

שאול אייזנברג: אתה יודע שבגרמניה למשל יש חוק האוסר לקחת שחקן ולהפוך אותו לפרשן?

שאול אייזנברג: פרשן כדורגל זה מקצוע, וצריכים לעסוק בכך אנשי מקצוע.

אריה אלטר: מה זה שייך?

אריה אלטר: זה לא שייך.

אבשלום וילן: האם פרנץ בקנבאואר הוא לא פרשן?

שאול אייזנברג: יש הבדל בין מצב שמביאים אדם כאורח לומר דברי פרשנות לבין מי שהופך להיות פרשן קבוע.

שאול אייזנברג: פרשנות כדורגל זה מקצוע.

שאול אייזנברג: להיות פרשן ולהיות עיתונאי - זה מקצוע.

שאול אייזנברג: צריך להעלות את רמת המקצוע הזה ומצד שני לבלום את אלה מלמטה.

שאול אייזנברג: אני מדבר על אנשים בתפקידים שהופכים להיות פרשנים.

אבשלום וילן: אני מציע להשאיר את הנושא הזה בצד.

אבשלום וילן: יש הרבה מה לדבר גם על רמת הפרשנות.

אבשלום וילן: הנקודה היחידה שהעליתי לדיון בהקשר של המשחק מול אוסטריה - ואני מבקש את תגובת אנשי התקשורת - אני הסתכלתי על זה כעל מניפולציה מדהימה של מאמן ותיק וערמומי ש"האכיל" את הציבור הישראלי דרך התקשורת בכל המניפולצית ובסופו של דבר השיג את מה שרצה בגדול.

אבשלום וילן: כולם עסקו בכל מה שקורה מסביב, פרט לכדורגל.

אבשלום וילן: לאו דווקא אלימות.

אבשלום וילן: אלימות היתה בקטעים שונים, למשל שריקות בוז בעת נגינת ההמנון וכולי, אבל זה לא שייך לעניין פה.

אבשלום וילן: זה הראה לנו איך מבצעים מניפולציה גדולה.

שאול אייזנברג: הוא עשה אותו דבר לטורקים וחטף שם 0-5.

אבשלום וילן: כי הטורקים יודעים לשחק כדורגל.

יואש אלרואי: אדוני היושב-ראש, השאלה הראשונה שלך היתה מאוד כללית וגם הדברים שאמר מר אריה אלטר על המקומונים היו מאוד כלליים.

יואש אלרואי: איזה מקומון?

יואש אלרואי: איזה כתב?

יואש אלרואי: מי העורך?

יואש אלרואי: צריך לדבר בצורה קונקרטית.

יואש אלרואי: גם אתה, חבר הכנסת וילן, עושה כאן הכללה.

יואש אלרואי: אמרת שלפני המשחק מול אוסטריה קראת בכל העיתונים רק "לפרק אותם".

יואש אלרואי: אני קראתי את "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"הארץ" ובניגוד למה שאתה אומר היו שם מאמרים מקצועיים: איך לנצח אותם, מה צריך לעשות ואיזה הרכב להציע.

יואש אלרואי: כיצד אתה כיושב-ראש הוועדה מדבר בצורה מכלילה כזאת?

יואש אלרואי: האם נכתב רק "לפרק אותם"?

יואש אלרואי: זה בפירוש לא נכון.

אבשלום וילן: אני עליתי לשידור באחת מתחנות הרדיו כדי להגיב על זה ושם אמרו "לפרק אותם".

יואש אלרואי: אני לא שמעתי אותך, אני לא יודע.

יואש אלרואי: קראתי את מדורי הספורט של העיתונים "מעריב", "ידיעות אחרונות" ו"הארץ" והיו שם מאמרים מאוד מקצועיים.

יואש אלרואי: באריץ' יצר אווירה קשה, כשאמר שלא יבואו לישראל בגלל הפיגועים כי זה מסוכן, וכולי, והוא יצר נגדו אנטגוניזם מוצדק.

יואש אלרואי: השאלה היא איך אתה מוציא את זה.

יואש אלרואי: אני תיכף אגיע לקטע שלי, מה אני עשיתי בשידור הישיר.

יואש אלרואי: אבל "מעריב", "ידיעות אחרונות" ו"הארץ" פרסמו מאמרים מצויינים.

יואש אלרואי: אתה כאן מדבר בהכללה עצומה.

יואש אלרואי: כל מי שידבר כאן, כמו מר אלטר, אנא שיגיד קונקרטית, מי הכתב.

יואש אלרואי: אם לא, אתה עושה כאן הכללה ענקית.

אריה אלטר: אמרתי שזה אנשים מסויימים.

אריה אלטר: לא אמרתי שכולם.

יואש אלרואי: אתה עושה הכללה מאוד גדולה.

יואש אלרואי: תביא את שם הכתב ושם העורך שלו ונראה, ותביא גם את המאמר.

יואש אלרואי: אני את העניין הזה של האלימות מכיר מהצד שלי.

יואש אלרואי: לגבי המשחק מול אוסטריה: אנחנו מאוד התלבטנו - וגם אני, כמי שעורך את שידורי הספורט בערוץ 1 - איך לתקוף את הסיפור הזה.

יואש אלרואי: הייתי צריך לשכנע את מי שמנהל אותי לקבל מה שנקרא בלשון המקצועית pre-game show בשביל להראות מה קדם להגעת אוסטריה לכאן, ההיסטוריה של המפגשים, ומי זה באריץ'.

יואש אלרואי: כשהגיע הקטע הזה, הקטע המדהים לדעתי, כש-20,000 איש בצד המערבי ו-20,000 איש בצד המזרחי יצרו מקהלה דו-קולית, הם צעקו אחד לשני: "אוטו באריץ' בן זונה", סליחה על הביטוי, כאשר הקהל ביציע הנגדי עונה להם בחזרה - זה לא היה פרץ של אלימות.

יואש אלרואי: זה היה פרץ של אנטגוניזם נגד איש שבאמת עשה כאן מניפולציה ופעל בצורה מאוד ברוטלית נגד מדינת ישראל.

אבי רצון: הוא פשוט ניאו-נאצי בהמי.

אבי רצון: הוא חבר במפלגה הנאצית.

יואש אלרואי: אתה או אני או חבר הכנסת זבולון אורלב או כל אחד אחר יכול לכעוס בצורה כזאת או אחרת.

יואש אלרואי: הקהל הביע את שאט הנפש שלו.

יואש אלרואי: הקהל לא היה ברוטלי.

יואש אלרואי: ההתנהגות שלו היתה מאוד ספורטיבית.

יואש אלרואי: השאלה שלי כעורך היא האם לשדר כזה דבר, כי זה קורה בשידור ישיר, או להעלים את זה.

יואש אלרואי: בטח ששידרתי.

יואש אלרואי: הכפיפות שלי היא לא אליך.

יואש אלרואי: הכפיפות שלי היא למי שממונה עלי ולמי שממונה עליו, שעליהם לקבוע האם יואש אלרואי יכול לשאת בתואר הזה של עורך שידורי ספורט והאם מוצדק להראות כזה קטע.

יואש אלרואי: לפי דעתי - כן.

יואש אלרואי: לא נכון שאני קראתי "לפרק את האוסטרים".

יואש אלרואי: העלינו שני פרשנים לשידור, מר אבי רצון, שיושב איתנו, ומר ניר לוין והפרשנות שלהם עסקה באיך לנצח, איך לתמרן, איזה הרכב לבנות, איזה טקטיקה, איזה אסטרטגיה.

יואש אלרואי: זה לא בדיוק אלימות בתקשורת, כפי שאתה מציג כאן.

יואש אלרואי: אני לא יודע מה אמר כאן מר ציון נאנוס ואני לא יודע מה הפילוסופיה שלו לגבי אלימות ומה לדעתו צריך לעשות.

יואש אלרואי: בד בבד עם הדיווח אנחנו סבורים שיש גם עניין חינוכי, בפירוש.

יואש אלרואי: מי שאומר שטלוויזיה באשר היא - זה יכול להיות ערוץ 1, ערוץ 5 או ערוץ 2 - תפקידה רק לדווח, לפי דעתי טועה.

יואש אלרואי: יש בפירוש אלמנטים חינוכיים, שאתה מביע את דעתך, או באמצעות השדר או באמצעות הפרשן.

יואש אלרואי: עלינו על זה למשל בדוגמא האחרונה, בשידור הישיר של משחק הכדורסל בין מכבי תל-אביב לבין אלבה ברלין, כש-3 שניות לפני הסיום דרק שארפ התנגש ופתאום צלע.

יואש אלרואי: היתה שם דילמה: האם זה בסדר?

יואש אלרואי: זה נכון?

יואש אלרואי: זה אמת?

יואש אלרואי: אתמול אמר לי מישהו: לא יכול להיות שהשדר אמר דבר כזה.

יואש אלרואי: אני בדקתי שוב את פס ההקלטה וברור שמאיר איינשטיין לא אמר את זה.

יואש אלרואי: זה דוגמא לאיך התקשורת מתערבת בעניין שנוי במחלוקת.

יואש אלרואי: עוד הערה שנוגעת למר אבי רצון: אני זוכר את צורת הפרשנות שלו לגבי מאמן הנבחרת לשעבר, שאני קיבלתי אותה כמובן והסכמתי איתה.

יואש אלרואי: זה שאני מסכים עם דברים שאומר פרשן הכדורגל של ערוץ 1 על המאמן הלאומי ועל הנבחרת, זה לא מספיק.

יואש אלרואי: מישהו צריך להסכים איתי, מישהו שמינה אותי צריך להסכים איתי.

יואש אלרואי: מישהו שמינה את מי שממונה עלי, צריך להסכים איתו.

יואש אלרואי: אני יודע שמאמן הנבחרת דאז הגיע עד למנכ"ל ואמר: איזה מין דברים אומרים פה?

יואש אלרואי: ואז אמר לו המנכ"ל: אם תביא לי עוד שניים כאלה, כמו אבי רצון וכמו יואש אלרואי, ערוץ 1 פשוט יהיה יותר טוב.

יואש אלרואי: דרשו לפטר אותנו על שאמרנו כאלה דברים.

יואש אלרואי: המאמן מר שלמה שרף פירש את זה כהסתה ואילו אני פירשתי את זה כפרשנות מקצועית.

יואש אלרואי: לא דיברנו על הבטן שלו או על כך שהוא מעשן או על התסרוקת שלו.

יואש אלרואי: הפרשנות היתה האם הוא מנהל נכון את הנבחרת, האם התדריך שלו נכון, האם העמדת השחקנים נכונה.

אבשלום וילן: אתה מסתובב הרבה גם בעולם הגדול.

יואש אלרואי: לגבי העולם הגדול: באחד מימי שישי, יום לאחר האירוע הקשה בחיפה בו נפצע אמיר רנד, שעד היום לא התעורר, שמעתי ברשת ב' ראיון שערך חיים זיסוביץ.

יואש אלרואי: נדמה לי של"מעריב" יש לוגו שבו הוא מציג את תמונת הילד הזה, כתזכורת נגד אלימות.

יואש אלרואי: באותו ראיון דיבר אדם מסויים על המסורת של אי-אלימות הקיימת באיים הבריטיים.

יואש אלרואי: אתה יודע איזה אלימות יש בעולם בכדורגל, שאני הייתי עד לה, אגב?

יואש אלרואי: אי אפשר להכליל.

יואש אלרואי: יש מקומות שכן, יש מקומות שלא.

יואש אלרואי: אסון הילסבורו הגדול קרה בשידור ישיר שהעברתי ובו נהרגו, באנגליה הנאורה, במולדת הכדורגל, עשרות אנשים.

יואש אלרואי: יש לי עורך סרטים בשם בארי טאף, יליד אנגליה, ואני כל פעם אומר לו: אתם ערש תרבות הכדורגל.

יואש אלרואי: ואז הוא אומר לי: אל מה אתה מדבר?

יואש אלרואי: אני מכיר את העם האנגלי.

יואש אלרואי: ראיתי אותם ב-1998 במונדיאל האחרון.

יואש אלרואי: אתה יודע איזה ברוטליות?

יואש אלרואי: של אלפים.

יואש אלרואי: לא של אחד.

יואש אלרואי: אנשים משתוללים עם נבוטים, עם בקבוקים שבורים, הקרחים האלה עם הבירות שלהם.

יואש אלרואי: יום אחד עשינו סיור במגדל אייפל וראינו שם אלפי פחיות בירה שהשאירו אוהדי כדורגל ילידי אנגליה.

יואש אלרואי: אי אפשר לעשות אנלוגיה ולהגיד: גם פה יש משהו נורא.

יואש אלרואי: יש פה אלימות כלשהי, אבל זה בכלל לא דומה לאירופה.

יואש אלרואי: במאי 1985 שידרנו את גמר גביע אירופה מאיצטדיון הייזל בבריסל, את המשחק בין ליברפול לבין יובנטוס.

יואש אלרואי: אתה יודע מה שהאוהדים האיטלקים עשו שם לאנגלים ולהיפך?

יואש אלרואי: נהרגו שם 39 אנשים.

יואש אלרואי: השדר שלנו אז, דרך אגב, לא ראה את השידור, אבל זה כבר סיפור אחר.

יואש אלרואי: אני שמעתי על כל העניין ממר מיקי גורדוס שהעביר את זה אלינו.

יואש אלרואי: אתה יודע איזה אלימות יש באירופה או בדרום אמריקה?

יואש אלרואי: יש לי אליך, חבר הכנסת וילן, רספקט גדול ואותו דבר לחבר הכנסת זבולון אורלב.

יואש אלרואי: לפי דעתי חלק מהדברים קשורים בחינוך הרבה יותר עמוק, מגיל הרבה יותר רך.

יואש אלרואי: לי, כמו לחבר הכנסת זבולון אורלב, יש כבר 5 נכדים.

יואש אלרואי: הנכד הבכור שלי מאוד אוהב את מכבי ואת ביתר ירושלים, למרות שאני בכלל באתי מהפועל אפיקים.

יואש אלרואי: אני לא לוקח אותו איתי לצפות במשחקי כדורגל.

יואש אלרואי: אני פשוט מפחד מהאלימות שיש בכלל ומהאווירה ביציעים.

יואש אלרואי: בינתיים עוד לא קרו פה אסונות בקנה מידה גדול אבל אתה מרגיש שהקהל לא רגוע.

יואש אלרואי: מקום הישיבה שאליו אתה מגיע איננו מסומן ודברים מעין אלו משפיעים על האווירה.

יואש אלרואי: הנכד שלי הוא פשוט ילד קטן.

יואש אלרואי: הילדים שלי, שהם גדולים כבר, כן הולכים מידי פעם לצפות במשחקי  כדורגל, בעיקר למשחקים בין-ארציים של הנבחרת.

יואש אלרואי: לגבי הנכדים, חבר הכנסת זבולון אורלב צודק, יותר טוב שהם ביציע הכבוד, הרבה יותר בטוח שם.

זבולון אורלב: כשהקהל קילל את אוטו באריץ הנכד שלי, בן 7, בכיתה ב', היה ממש בהלם.

יואש אלרואי: אלה ההערות שלי.

יואש אלרואי: אני חושב בעקרון שהמצב הוא לא כל-כך גרוע.

יואש אלרואי: והערה אחרונה, אני שוב חוזר על מה שאמרתי בהתחלה, תדברו בצורה קונקרטית ותאמרו מי האנשים שמסיתים, מי הכותבים שמסיתים ומי העורכים, שהם בסוף קובעים, כמוני, מי ידבר, מי יגיד, מה הוא יגיד, ואת תוכן הדברים.

יואש אלרואי: יושבים פה 3 עורכים של מדורי הספורט, שהם בסך הכל מדורים מאוד מקצועיים.

אמיר אפרת: בסופו של דבר מה שמר יואש אלרואי אמר כאן הוא קרוב למציאות.

אמיר אפרת: אני מנסה לחשוב איזה אלימות גדולה יש במגרשי הכדורגל, או בכלל במגרשי הספורט במדינת ישראל וקצת מתקשה להתרגש מהתופעה.

אמיר אפרת: למרות המקרה המצער של אמיר רנד במכבי חיפה בשנה שעברה.

אמיר אפרת: לקטלג את זה כמקרה של אלימות - זה בעייתי, כי היה שם שילוב של רצון של קהל לחגוג, וכך קורה כבר שנים רבות כמעט בסוף כל חגיגת אליפות, טיפול לא נכון במגרש עצמו, ומה שאמרת שאתם כעת מטפלים בו, בעיה בנושא הגדֵרות ובנושא המתקנים, כי במתקנים נורמליים גם הדבר הזה לא היה קורה.

אבשלום וילן: באנגליה הלכו לפרוייקט לאומי אדיר.

אבשלום וילן: אי אפשר להשוות את האיצטדיונים באנגליה היום למה שהיה בשנת 1990.

אמיר אפרת: נכון.

אמיר אפרת: המקרה של מכבי חיפה הוא באמת מקרה של מתקן עלוב ולדעתי של טיפול לא נכון של ההתאחדות לכדורגל בכל נושא המתקנים.

אמיר אפרת: אני לא רואה בארץ תופעה מוגזמת של אלימות.

אמיר אפרת: אני מודה שאני לא קורא עד כדי כך את המקומונים אז אני לא יודע עד כמה התופעה בחיפה היא קשה.

אמיר אפרת: נציגי מקומונים גם לא נמצאים כאן כדי להגיב.

אמיר אפרת: אני רוצה לומר שמקריאה של עיתונים בחוץ-לארץ, כולל בארצות-הברית, אני לא זוכר מקרה של מוות ביציעים.

אמיר אפרת: אני זוכר מקרה בשבועות האחרונים של זריקת חפצים ודברים מהסוג הזה - גם זה קורה.

אמיר אפרת: האגרסיביות וההתלבשות על מטרה וסימון מטרה בקבוצות מובילות קיימת, בלשון שאתם הייתם מגדירים בוטה.

אמיר אפרת: יש קריאה לפטר מנהלי קבוצות ומאמנים.

אמיר אפרת: למרות שאני לא הייתי משמיע את השיר "אין לי כסף, אין לי" באותו יום שישי ברדיו חיפה - אבל אנחנו עדים בחוץ-לארץ לקריאה להיפטר מבעלים, ממנג'רים וכדומה, ברמה שלא קיימת אצלנו בעיתונות הארצית.

אמיר אפרת: אין אלימות.

אמיר אפרת: אני חושב שאם קהל המגרשים צועק "בן זונה" או אם היתה כותרת "לפרק אותם" - אף אחד לא ביקש שיעלו עם גרזנים וייערפו לבאריץ' את הראש.

אמיר אפרת: אתה יודע בדיוק מה זה "לפרק אותם".

אמיר אפרת: הכוונה היא: "תנצח אותם במגרש, תשים להם 5 חתיכות כדי שילכו מכאן ויסתמו את הפה".

אמיר אפרת: אמנם זה לא קרה, אבל זה לא כותרת שקוראת לאלימות.

אמיר אפרת: זאת ועדה שמטפלת בנושא האלימות.

אמיר אפרת: בעיני הבעיה בספורט היא עמוקה הרבה יותר והאלימות היא תופעה שבאמת, אם אני משווה אותה למדינות אחרות - הלוואי שהיא תישאר ברמה הזאת ולא תגיע לרמה של מדינות אחרות, לא תגיע לרמה של רצח אוהדים אנגליים של לידס באיסטנבול על-ידי אוהדים של גלאטסראיי, של זריקת רימון הלם במגרש באיטליה והתמוטטות יציע בבאסטיה בצרפת.

אמיר אפרת: אלה דוגמאות ממדינות נאורות ומתקדמות.

אמיר אפרת: ואם אתם מדברים על אלימות מילולית, אתמול או שלשום במשחק של אייאקס שלחו את האוהדים של אייאקס לתאי הגזים, כי הם קוראים לעצמם יהודים.

אמיר אפרת: אני באמת חושב שהרמה של האלימות בארץ לא גבוהה.

אמיר אפרת: הבאת את הדוגמא של אשקלון, שעוד מעט נדון בה.

אמיר אפרת: הקשר שם - ויתקנו אותי אנשי המשטרה - הוא ברמה של האנשים שמנהלים את הקבוצה ויש ביניהם ריבים פנימיים על רקע שונה לחלוטין ולא על רקע ההצלחה או הכשלון של הפועל אשקלון בכדורגל.

אמיר אפרת: התופעה בעיני היא בכלל לא קריטית.

יואש אלרואי: לגבי פרשני כדורגל: עד 1998 פרשן הכדורגל של ה-BBC היה גארי לינקר ופרשן הכדורגל של ITV היה רוד חוליט.

יואש אלרואי: יש שחקני כדורגל רבים שנמצאים בעמדות פרשנות, כולל בערוץ 1 מידי פעם.

שאול אייזנברג: ורוד חוליט שיחק במקביל בקבוצה כלשהי?

יואש אלרואי: פרשן כמו אבי רצון - זה המצאה שלי.

שאול אייזנברג: זה לא המצאה שלך.

שאול אייזנברג: הוא היה פרשן אצלי ברדיו עוד לפני שאתה הכרת אותו.

שאול אייזנברג: אל תיקח לעצמך תארים שאינם שלך.

אבשלום וילן: הוא יעיד על עצמו.

זבולון אורלב: הכותרת של הדיון היא "תפקיד התקשורת והספורטאים במניעת אלימות".

זבולון אורלב: קודם כל, אני חושב שצריך להבין שיש תפקיד לתקשורת.

זבולון אורלב: בחברה דמוקרטית כמו שלנו התקשורת היא לא רק מדווחת אובייקטיבית אלא גם תופסת צד בניטרליות.

זבולון אורלב: כלומר אתה יכול לדעת מייד מקריאת הכתבה או משמיעתה או מראייתה, להבין לא רק את הנתונים האובייקטיביים אלא גם באיזה צד המדווח.

זבולון אורלב: זה בסדר גמור, ככה צריכה להתנהל תקשורת, בעיקר אם יש בה גם פרשנות.

זבולון אורלב: אז הכתב מדווח באופן אובייקטיבי והפרשן תופס את הצד הניטרלי.

זבולון אורלב: צריך להבין שתקשורת גם יוצרת דעת קהל, יוצרת ציפיות.

זבולון אורלב: היא לא רק ביטוי לדעת קהל אלא היא  גם מעצבת דעת קהל.

זבולון אורלב: החברה שלנו היא חברה נגועה באופן חמור מאוד באלימות.

זבולון אורלב: בשעה 11 הוצגו היום נתונים מהשנתון הסטטיסטי לשנת 2001 של המועצה הלאומית לשלום הילד והתברר שמדינת ישראל תופסת מקום 3 בעולם בכל מה שקשור באלימות במוסדות חינוך.

זבולון אורלב: 49.5% מהתלמידים שלנו מתלוננים שנפגעו מאלימות כלשהי במוסדות החינוך.

זבולון אורלב: בעשור האחרון יש הידרדרות מאוד חמורה בדפוסי ההתנהגות האלימה של החברה.

זבולון אורלב: כל אחד מגורמי הקהילה יכול לומר  שזה לא מעניין אותו.

זבולון אורלב: אנחנו מתכוונים, גם בדיון הזה, לבוא ולהגיד: יש תפקיד.

זבולון אורלב: אף אחד לא יכול לרחוץ בנקיון כפיו, בוודאי גם לא חברי הכנסת.

זבולון אורלב: חוקקתי את חוק סימון וסיווג שידורים, שעוד מעט יכנס לתוקפו, האומר שיש לסמן שידורים, אם יש בהם אלימות, אכזריות, מין וכדומה.

זבולון אורלב: כתבה לי תלמידה אחת: איך תסמן את שידורי ערוץ 33, שגם הם לעתים אלימים מאוד?

זבולון אורלב: קטונתי מלהיות מועצה מצנזרת או מועצה מייעצת.

זבולון אורלב: אני חושב שאם התקשורת תקבל על עצמה להבין את התפקיד שהיא ממלאת במשוואה הזאת, יהיה זה שכרנו.

זבולון אורלב: אני מקבל, אגב, שאי אפשר לדבר בהכללה ואני מקבל את זה שהתקשורת ככל שהיא יותר ארצית וככל שהיא יותר נפוצה היא יותר אחראית.

זבולון אורלב: הדברים הללו ברורים לגמרי ואני מאוד מסכים לכך.

זבולון אורלב: פה יושבים אנשים שהם אחראים מאוד.

זבולון אורלב: אבל בשולי המחנה יש את מציתי הדליקות.

זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים להגיד שזה לא מעניין אותנו.

זבולון אורלב: התקשורת האחראית צריכה לשבת ולחשוב.

זבולון אורלב: הרי כולנו רוצים לחיות בחברה שאין בה אלימות ושנוכל ללכת עם הנכדים שלנו למשחקי הכדורגל.

זבולון אורלב: לכל אחד מאיתנו יש תפקיד.

זבולון אורלב: אני אומר לכם מנקודת המבט שלי כיושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, שרואה הרבה מחקרים על הזיקה שבין תקשורת לבין אלימות וכדומה, שיש זיקה מאוד ברורה.

זבולון אורלב: התקשורת יכולה להלהיט רוחות, התקשורת יכולה ליצור רגיעה, והכל לעשות מתוך הבנתה, לא בגלל שמישהו אמר לה.

זבולון אורלב: היא צריכה לפי דעתי להבין את תפקידה בחברה, להבין את אחריותה ומתוך כך להגיע למסקנות.

זבולון אורלב: יש פה התנגשות גם של ערכים, כשמצד אחד עומד חופש הדיבור וחופש העיתונות, שאנחנו כמובן מכבדים אותם ונאבקים שהחופש הזה יישמר, ומאידך גיסא אנחנו גם חרדים מאוד לתרבות הספורט במדינת ישראל, שהפכה להיות תרבות הקשורה עם אלימות, וזה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

זבולון אורלב: מהדיווחים שנשמעו בוועדה הסתבר שהבעיה היא לא רק באירועי הספורט שהתקשורת מדווחת עליהם.

זבולון אורלב: בליגות ב' ו-ג' האלימות היא לפעמים הרבה יותר קשה ממה שרואים בספורט הייצוגי שאתם מדווחים עליו.

זבולון אורלב: אלא מה, מאיפה הם לומדים את זה?

זבולון אורלב: מאיפה לומדים בליגות ב' ו-ג' לנקוט באלימות קשה מאוד?

זבולון אורלב: לומדים את זה בסך הכל מהמוצגים הארציים.

אמיר אפרת: סליחה שאני קוטע את דבריך.

אמיר אפרת: אני חושב שאין שינוי בדפוסי האלימות בליגות ב' ו-ג' ממה שהיה לפני 20 שנה.

אמיר אפרת: אני זוכר את עצמי קורא את הדברים האלה בעתונים גם לפני 20 שנה.

זבולון אורלב: יכול להיות.

זבולון אורלב: אבל אני אומר לך שיש החמרה.

זבולון אורלב: הרי גם אנחנו היינו תלמידים וגם לפני כך וכך שנים היתה אלימות בבתי-הספר.

אבשלום וילן: לפי הנתונים שקיבלנו במהלך דיוני הוועדה יש החמרה ברמת האלימות במשחקי הילדים והנוער.

אבשלום וילן: הורים רואים שזה הצ'אנס שלהם לביסוס כלכלי ואז כל האמצעים מקדשים את המטרה.

אבשלום וילן: יש שם תופעות שלא היו לפני 20 שנים.

זבולון אורלב: כשאתה היית ילד וכשאני הייתי ילד - זה לא היה קיים.

זבולון אורלב: אגב, זה לא רק בספורט.

זבולון אורלב: זה מה שאני מנסה לומר.

זבולון אורלב: זה חותך את כל המערכת.

זבולון אורלב: ולא שאנחנו חושבים שמן הספורט תצא הישועה אבל לספורט יש בכל זאת משקל מאוד משמעותי, בגלל שהוא התרבות היחידה שמפגישה המונים.

זבולון אורלב: כל התרבויות האחרות לא מפגישות המונים.

זבולון אורלב: זה בעצם המקום היחיד שבו נפגשים המונים וההמונים האלה קובעים דפוסים וקובעים נורמות.

זבולון אורלב: לכן אני חושב שיש לכך משקל חשוב מאוד.

זבולון אורלב: אני מציע שאולי אתם תשבו בתוך עצמכם לראות איך ניתן, דווקא בנושא הספורט, לקבל על עצמכם מהלכים כלשהם שיכולים להוביל ולהשפיע מאוד על צמצום האלימות.

יואש אלרואי: אני חושש שאתם שוב מכלילים.

יואש אלרואי: חבר הכנסת אורלב, דיברת על ליגות ב' ו-ג', הליגות הנמוכות.

יואש אלרואי: האם זה בכל המשחקים?

יואש אלרואי: 80% מהמשחקים?

יואש אלרואי: 1% מהמשחקים?

יואש אלרואי: תגיד בכמה.

יואש אלרואי: תסייג את האמירה.

זבולון אורלב: פתחתי ואמרתי שאתם צודקים מאוד בעניין ההכללה.

זבולון אורלב: אני מדבר על משחקים מסויימים.

זבולון אורלב: התמונה שנגלתה לעינינו לאורך כל דיוני הוועדה היא שיש החמרה משמעותית רבת היקף.

יואש אלרואי: בכמה?

יואש אלרואי: תן לי נתון מתמטי.

זבולון אורלב: יש עלייה של עשרות אחוזים בכל מה שקשור באלימות הקשורה בספורט.

זבולון אורלב: ייתנו לך את כל הנתונים, גם המשטרה וגם היושב-ראש.

זבולון אורלב: אתה צודק בתביעתך.

אביב הברון: התרומה שלנו היא, כמו שמר יואש אלרואי הזכיר, שמתחילת העונה ערב כל משחק אנחנו מפרסמים לוגו עם תמונה של אמיר רנד, עם קריאה להפסקת האלימות במגרשים.

אביב הברון: זה דבר ראשון.

אביב הברון: דבר שני, אחרי כל משחק אנחנו עוקבים אחר התנהגות הקהל, כולל חלוקת ציונים.

אביב הברון: לקראת סיום העונה, בשיתוף עם פלאפון, יינתן פרס לקהל המצטיין.

אביב הברון: הם שמחו לתרום גם את הדבר הזה.

אביב הברון: אני חושב שאין לנו יכולת יותר מדי גדולה להשפיע אבל את הדבר הקטן הזה "מעריב" עושה.

אבשלום וילן: האם יש לכם פילטרים - דיברו פה ברמה הארצית - מה נכנס ומה לא נכנס, מה אתם מורידים לפרסום ומה לא?

אבשלום וילן: מה הקריטריונים המקצועיים שלכם מבחינת מה שקשור באלימות?

אביב הברון: בוודאי שזה שיקול.

אביב הברון: אני דווקא רואה סימנים בכיוון הנכון, מבחינת העשייה בשטח.

אביב הברון: אני מסכים עם מר אמיר אפרת שהתופעה היא לא כל-כך חמורה.

אביב הברון: קראתי השבוע ש-3 אוהדי הפועל תל-אביב הורחקו עד סוף העונה מהמגרשים בגלל שהם נכנסו עם אבוקות ליציע.

אביב הברון: אתמול בחיפה מישהו זרק חזיז והוא נתפס.

אביב הברון: המשטרה במאמץ קטן יחסית יכולה להשתלט על זה.

אביב הברון: צריך שהשוטרים יעמדו כשפניהם אל היציע, במקום אל המגרש, ושיצלמו את הקהל.

אביב הברון: כל מי שיורחק לחודש או לחודשיים ואף עד סוף העונה - בעונה הבאה יהיה שקט, ממש "ילד טוב".

אביב הברון: אין בעיה להשתלט.

אביב הברון: הבנתי שבמכבי חיפה הקבוצה עצמה העמידה אדם שיסתכל במהלך המשחק אל יציע ג' המפורסם ויראה מה קורה, מי האנשים שמסיתים, מי אלה שמקללים.

אביב הברון: הוא ספר 14 אנשים.

אביב הברון: למשטרה אין שום בעיה להעמיד שם שוטר, או 2-3 שוטרים, לאתר את האנשים הללו, להגיע אליהם, להוציא אותם מהיציע ואז הכל ישתתק.

אביב הברון: זה לא תופעה של מאות או אלפים.

אביב הברון: זה צנוע יחסית.

אביב הברון: מדובר על "קומץ", כמו שקוראים לזה, וקל להשתלט על כך.

אביב הברון: אז רק עוד מאמץ קטן והדיון הזה בשנה הבאה יהיה מיותר.

אבי רצון: עם מר יואש אלרואי אני מסכים בדרך כלל כמעט בכל אבל באופן די נדיר אני מסכים גם עם שני עמיתי מ"ידיעות אחרונות" ומ"מעריב".

אבי רצון: אני חושב שמי שקורא עיתונות בהולנד, גרמניה, איטליה, ספרד ואנגליה יכול לקרוא שם אחרי כל מחזור ליגה על עשרות מקרי אלימות פיסית שמסתיימים בפציעות ואף במוות, שלא נדבר כבר על אלכוהוליזם.

אבי רצון: הייתי בדרבי של רומא נגד לאציו וראיתי את הכדור שעף מהיציע הצפוני ליציע הדרומי והרג את אחד האוהדים.

אבי רצון: הייתי שם בשנה שעברה עם הבן שלי בוורונה ושמעתי קריאות הגזעניות קשות.

אבי רצון: הייתי במשחק גביע של צ'לסי מול בולטון וראיתי את הנאו-נאצים שעמדו שם, גלוחי שיער ושיכורים.

אבי רצון: אני מצטרף לדעתם של שלושת העמיתים שלי.

אבי רצון: המצב בארץ הוא לא טוב אבל אני חושב שיחידת הנשים של משטרת איטליה היתה מסתדרת היטב עם אוהדי הכדורגל בישראל.

אבי רצון: זה כמובן לא מצדיק את מה שקרה בקריית אליעזר.

אבי רצון: בקריית אליעזר האסון לא קרה בגלל אוהדים אלא בגלל הכנסת מספר אנשים גדול יותר ממה שצריך היה להיכנס ליציע הזה.

אבי רצון: אם היו עוצרים ב-1,400 או ב-1,600 במקום ב-2,000 - לא היה נוצר לחץ כזה כי אז היה space ואפשר היה לנשום.

אבי רצון: היות ואני סקפטי לגבי מעמדו של חבר כנסת במדינת ישראל, כי אני קורא עיתונים ורואה את שידורי ערוץ 33, אני דווקא די מעודד ממה שאני קורא בדוח הביניים.

אבי רצון: אני חושב ששמו פה לב באמת לנקודות החשובות ביותר.

אבי רצון: התייחסתם לנושא המתקנים וזה אכן הדבר המרכזי.

אבי רצון: אני מוצא עצמי ממש נפעם.

אבי רצון: זה בדיוק מה שצריך לעשות כדי, לא למנוע טוטלית אבל כדי לשפר את המצב.

אבי רצון: בדוח הביניים של ועדת החקירה נכתב (עמוד 17 למטה): "מטרת המודל לשפר את מוטת השליטה של המשטרה ומנהלי האצטדיון בנעשה באצטדיון ומחוצה לו וליצירת אווירה נעימה.

אבי רצון: מרכיבים מרכזיים של מודל שכזה הינם:" - ואז אתם מפרטים את הדברים, שאם היית שואל אותי - זה מה שעושים בסן-סירו, זה מה שעושים היום בוומבלי, באסטון וילה ובארינה של אמסטרדם.

אבי רצון: הלוואי שיישמו את הדברים האלה.

אבי רצון: יש לי ספק אם יישמו אותם, כי הם לדעתי בצד שמר שאול אייזנברג מייצג, ולא מר אייזנברג אישית.

אבי רצון: אין שום סיכוי שרמת העסקנים שמנהלת את מערכת הכדורגל הישראלית תביא למה שכתוב פה, ברמה של קליטת הקהל במגרש והאווירה שתמנע ממנו את אותו מעשה שאירע לאמיר רנד.

אבי רצון: האמן לי, חבר הכנסת וילן, שאם יישמו חלק מהמלצות הוועדה - זה ישפר את המצב.

אבי רצון: בהיכל הספורט ביד אליהו ניתן לשמוע קללות וצעקות.

אבי רצון: יש שם אווירה נהדרת וחמה, בלי אלימות כמעט.

אבי רצון: אתה יודע למה?

אבי רצון: כי האכסניה נעימה וידידותית למשלם הכרטיס והוא יכול לשתות את הקפה שלו בפינה כזאת או אחרת.

אבי רצון: לכן גם אין הרבה קיטורים על מחיר הכרטיס, אפרופו.

אבי רצון: כל הדברים האלה מופיעים בדוח הוועדה.

אבי רצון: הלוואי ורק יישמו אותם.

אבי רצון: אני סקפטי.

אבי רצון: תראה מה קרה בשנות ה-60 - מר שאול אייזנברג יכול לזכור את זה טוב יותר ממני כי הוא גם איש כדורסל - כשכפו על קבוצות הכדורסל, נתנו להם 3-4 שנים כדי שלכל קבוצה יהיה אולם כדורסל.

אבי רצון: אתה זוכר את הדרבי בין הפועל תל-אביב למכבי תל-אביב בכדורסל שנדחה 3 פעמים ברציפות בגלל גשם?

אבי רצון: עליך לבוא אל הגוף המסורבל - אני לא רוצה להגיד המושחת, אולי אחרים יגידו - ולכפות עליו דרך חקיקה.

אבי רצון: אני אמנם מתנגד לכך כי אני אדם ליברל ואני לא רוצה שתיכפו עליהם, אבל הם לא מבינים את זה.

אבי רצון: מכאן ועד לאלימות, הדרך קצרה.

אבי רצון: אני מודה לאל, כי בקריית-גת היה יכול להיות הרבה יותר גרוע.

אבי רצון: לא יתכן שיאשרו את המגרש של צפרירים, כי מישהו שם מקורב למישהו, ואילו את המגרש בקריית-גת לא יאשרו.

אבי רצון: ככה זה הולך.

אבי רצון: אני רואה פה את לב הבעיה.

אבי רצון: בוורונה ובנפולי מקללים כל שחור שמגיע ממילנו ומרומא, ובכל דרבי של טורינו מול יובנטוס יש עד היום כרזות "תודה לך סופרגה".

אבי רצון: סופרגה היא העיירה שבה נפל המטוס של טורינו.

אבי רצון: דברים כאלה, כרזות, קללות וצעקות, אי אפשר יהיה למנוע.

אבי רצון: אבל שם היום כמעט בלתי אפשרי שיגיעו למצב אלימות של אוהד כדורגל מול אוהד אחר.

אבי רצון: למה?

אבי רצון: כי המשטרה שם לא חייבת לאף אחד שום דבר אלא לסדר הציבורי.

אבי רצון: כאשר יש מישהו שמתפרע, יש להחמיר איתו ולהקשות עליו להגיע למגרשים, וברגע שהוא מעורב באלימות כלשהי יש להרחיק אותו.

אבי רצון: אגב, חבר הכנסת וילן, באשקלון אני לא בטוח שהמקרה נוגע לתחום הספורטיבי.

אבשלום וילן: תיכף נדון באשקלון.

אבי רצון: אני חושב שאנחנו באמת במצב שיחידת הנשים, גם של משטרת ישראל, יכולה עדיין להסתדר, אם רק מי שתולשים לו את הכרטיס אכן יושב במקומו ואכן לא התפלח והוא לא מעבר למיכסה המותרת.

אבי רצון: את זה אפשר לוודא בקלות.

אבי רצון: הכוח הוא גם של המשטרה, גם של ההתאחדות לכדורגל ואפשר לפתור את הבעיה הזאת.

אבי רצון: באמת לא היו פה אסונות כמו אסון הילסבורו או אסון הייזל או אסון ורונה ובוודאי לא האלימות שראיתי בתוכנית בערוץ 5 השבוע של אוהדי פיינורד ואיינדהובן.

אבי רצון: באמת אין כאן את הדברים הללו.

אבי רצון: בואו נכניס את זה באמת למסגרות הנכונות.

אבי רצון: אם תדאג, חבר הכנסת וילן, שהדברים שאתה כתבת במסמך הזה ייושמו, האמן לי, חבר הכנסת אורלב יוכל לבוא עם בנו ועם נכדו ואולי אפילו עם אשתו ובנותיו למגרש כדורגל, כפי שבאות נשים במיטב מחלצותיהן להיכל הספורט ביד אליהו.

שאול אייזנברג: לשם שינוי, אני מסכים לפחות ל-50% מהדברים שאמר מר אבי רצון.

שאול אייזנברג: מר אבי רצון חייב לדעת שאת המתקנים במדינת ישראל לא בונה ההתאחדות לכדורגל.

אבשלום וילן: אני אענה על זה.

שאול אייזנברג: דבר שני, נכון שהמשטרה יכולה לכפות סדר וחייבת לכפות סדר.

שאול אייזנברג: אני אתן דוגמא.

שאול אייזנברג: באצטדיון רמת-גן בשנים האחרונות לא היתה שום מהומה.

שאול אייזנברג: לעומת זה, ארענן את זכרונך, לפני שנתיים ביד אליהו במשחק בין הפועל ירושלים למכבי תל-אביב היתה מהומה רבתי והמשטרה, שלטעמי עשתה את תפקידה, קיבלה לאחר מכן קיתונות של ביקורת מחברי הכנסת.

אבשלום וילן: כרגע המשטרה לא עומדת פה לדיון.

אבי רצון: לא היתה שום נימה של ביקורת כלפי המשטרה, להיפך.

אבשלום וילן: תיכף נדון באשקלון ותראו שבערי השדה יש לא מעט בעיות, כמו שהזכרת פה, למי חייבים ולמי לא.

אבשלום וילן: לצערי בכדורגל זה מגיע לידי ביטוי.

אבשלום וילן: שמענו עדויות בוועדה הזאת.

אבשלום וילן: גם שמעתי השבוע ממר לוני הרציקוביץ, שבא למשחק באשדוד, איך היציע היה מלא כי הכניסו את החברים.

אבשלום וילן: במקרה שם אנשי משטרה תפעלו את כל העסק, דבר שאין לו מקום.

אבשלום וילן: בפריפריה הדברים האלה הרבה יותר בעייתיים.

אבשלום וילן: אני מסכים אתכם, בגדול, כמי שקצת הסתובב בעולם - ואני מגיל 22 הולך לאירועי ספורט בעולם, כמו חלק גדול מהיושבים פה - שבסך הכל כשמשווים את המצב בארץ למקומות אחרים, מצב האלימות אצלנו בספורט ובכדורגל, וקצת בכדורסל בשוליים, הוא הרבה פחות קשה מאשר במקומות אחרים שהוזכרו פה.

אבשלום וילן: אבל הבעיה הגדולה היא, בל נשכח שאנחנו לא הצלחנו לבצע פריצת דרך, כמו שעשו האנגלים אחרי האסונות שעברו בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, כמו שעשו מדינות אחרות באירופה ועשה הכדורסל האמריקאי.

אבשלום וילן: זה לקח להם כ-15 שנים.

אבשלום וילן: לא רק המתקנים אלא כל הפילוסופיה השתנתה.

אבשלום וילן: פה יש גם חלק לתקשורת, ותיכף אני אגיע אליה.

אבשלום וילן: הלכתי לראות משחקי פוטבול.

אבשלום וילן: לא שאני מבין או אוהד גדול של פוטבול, אבל ישב קהל של 60,000-80,000 איש באיצטדיון לראות את הדרבי של ניו-יורק.

אבשלום וילן: והלכתי לבייסבול והלכתי לכל המקומות האלה בשביל לחוש את האווירה.

אבשלום וילן: אנשים באים ליהנות, יש שם שירותים ויש איפה לקנות כיבוד.

אבשלום וילן: זה הפך לחוויה משפחתית.

אמיר אפרת: וזורקים בטריות על השחקנים במגרש וזורקים סכינים קפיציות על שחקנים במגרש.

אמיר אפרת: זה לא נקי שם.

אבשלום וילן: מתחילים את הבוקר בדיון מה היה בספורט ורואים את זה בטלוויזיה ובעיתונות.

אבשלום וילן: נוצרה אווירה ספורטיבית.

אבשלום וילן: אתה רואה גם את רמת הניתוחים של החבר'ה שבאים למשחקים, וזה לא אינטלקטואלים גדולים וזה לא מאורות גדולים.

אבשלום וילן: זה אנשים שבאים מכל המקצועות, מכל הסוגים, שאוהבים ספורט ואתה רואה את הרמה ורואה גם כיצד העיתונות מלווה את זה.

אבשלום וילן: אני לא רוצה כרגע להתייחס, כי היה פה קונצנזוס, לכך שבסך הכל התקשורת הישראלית ברמה הארצית פחות או יותר שומרת על הכללים.

אבשלום וילן: אני חושב שזה נכון.

אבשלום וילן: ברמת המקומונים יש לנו בעיה.

אבשלום וילן: אני אומר לכם, בלי שינוי החקיקה.

אבשלום וילן: שלא יהיו לכם שום אשליות.

אבשלום וילן: אני בתוך סיעתי מיוצג ב-50% כי יש דילמה לגבי הצעת החוק למניעת הסתה.

אבשלום וילן: חברי הכנסת מאיר שטרית ואופיר פינס-פז ניסו להעביר את החקיקה הזאת בכנסת והיא נפלה תמיד על חודו של קול.

אבשלום וילן: הנושא הזה חוצה מחנות.

אבשלום וילן: הדילמה בין הגבלת חופש הביטוי, שתוכל להגיד כמעט כל דבר, לבין הצורך להגן על הציבור, היא דילמה אמיתית, וכאן אתם עלולים לשלם מחיר.

אבשלום וילן: זה הגיע לפסק-דין של בית-המשפט העליון - מי שמכיר את בג"ץ ג'ברין - ויש עם זה בעיה.

אבשלום וילן: אומרת משטרת ישראל שהיא לא יכולה לטפל באתרי ההסתה באינטרנט.

אבשלום וילן: אל תזלזלו באינטרנט.

אבשלום וילן: עשרות אלפי אנשים נכנסים לאותם אתרים.

אבשלום וילן: מי שמתחיל להתכתב או נכנס לתוך הצ'אטים האלה בגיל צעיר, ילדים בני 11-12, הוא כבר בפנים והוא ימשיך באותו סגנון.

אבשלום וילן: את זה צריך לחתוך.

אבשלום וילן: שיקראו את הדברים היותר רציניים.

אבשלום וילן: זה ייעשה רק דרך שינוי החוק.

אבשלום וילן: אין אפשרות טכנית אחרת להתמודד.

אבשלום וילן: אגב, אני גם לא מסכים לעוד משהו.

אבשלום וילן: הילדים שלי לא מוכנים לשבת ביציעי כבוד, הם נכנסים למשחקים בבלומפילד וברמת-גן רק דרך השערים של האוהדים.

אבשלום וילן: מר יואש אלרואי וחבר הכנסת זבולון אורלב נתנו כאן תיאור, כאילו הילדים פוחדים בשל האווירה.

יואש אלרואי: הנכד שלי בן 7. כשהוא יהיה בן 10 הוא כבר לא יפחד, אני מבטיח לך.

אבשלום וילן: גם בשער ג' המפורסם וגם במקומות אחרים בסך הכל באים הרבה בני נוער ואי אפשר להגיד שמסוכן שם.

אבשלום וילן: זה לא עניין של סכנה.

אבשלום וילן: יש בעיה שלא פתרנו אותה, של כל נושא הספסרות.

אבשלום וילן: כמו כן מחירי הכרטיסים בארץ לילדים ולחיילים גבוהים מדי וזה לא מחיר שכל אחד יכול לשלם.

שאול אייזנברג: זה גם בידיכם.

שאול אייזנברג: תשנו את החוק.

אבי רצון: אין מדינה מערבית, ואני חושב שגם לא מדינה ממדינות העולם השלישי, שאין בה היום חוק הקובע ש-50% מהכרטיסים יהיו במחירים השווים לכל נפש.

אבי רצון: דהיינו, אתה יכול לקנות כרטיס מאחורי השערים ולראות את גדולי השחקנים בעולם, על-פי חוק, במחיר של עד 7-8 דולר.

אבי רצון: מי שרוצה, שישלם גם 2000 שקל לכרטיס אבל יש לאפשר, בוודאי במשחק כדורגל, לאדם להיכנס למשחק כדורגל במחיר השווה לכל נפש.

אבי רצון: אני לא רוצה להלבין פניו של אף אחד כי אין לי הוכחה אבל אין אדם שלא מתקשר ל"שירים ושערים" או למערכות עיתונים ושלא מספר שהאיצטדיון ריק אך אין כרטיסי חיילים ואין כרטיסי נוער על אף שהיציעים ריקים.

אבי רצון: אם הם לא מבינים את זה בדרך תרבותית והגיונית, צריך לכפות עליהם.

אבשלום וילן: צריך לבדוק את הנושא הזה.

אבי רצון: כאן צריך לבוא שינוי חוק.

אבי רצון: אם אתה רוצה, תממן לי כרטיס לאיטליה למשחק דרבי במילנו ואביא לך את החוק הזה.

אבי רצון: שם על-פי חוק חייבים למכור כרטיסים מוזלים לבני נוער ולאנשים שעבודתם איננה מאפשרת להם לרכוש כרטיס יקר ולאפשר להם להיכנס למשחק.

אבשלום וילן: נבדוק מה המצב המשפטי בישראל.

אבשלום וילן: לגבי המתקנים: זה חייב לפעול כקונגלומרט של כל הגורמים.

אבשלום וילן: מועצת ההימורים העלתה השנה את התקציב לבניית מתקנים ל-42 מיליון שקל, ובשנה הבאה יוקצבו 55 מיליון לצורך זה.

אבשלום וילן: זה עדיין טיפה בים.

אבשלום וילן: אנחנו מקווים שתיכנס כל מערכת ההימורים און-ליין.

אבשלום וילן: אני עוד לא יודע אם משטרת ישראל תאשר את זה.

אבשלום וילן: נאמר לנו שרשת ההימורים הבלתי חוקיים בישראל בנושא כדורגל בזמן אמת במשחקים, קרי: כמה קרנות יהיו, מי יקבל ראשון פנדל, מי יקבל כרטיסים צהובים ואדומים, כל מה שאתם לא רוצים, נעה בין מיליארד ל-3 מיליארד דולר בשנה.

אבשלום וילן: אם נצליח לשים יד רק על 50% מזה במסגרת ההימורים און-ליין, במסגרת מועצת ההימורים החוקית, כשהכל ייהפך לחוקי - יוכל להיפתח פה מקור אדיר שיאפשר לטפל בבעיית המתקנים.

אבשלום וילן: כפי שכבר אמרתי, גם בארצות-הברית וגם באירופה היה מאמץ לאומי שנמשך 5-7 שנים לשדרוג כל המתקנים.

אבשלום וילן: אנגליה היא הדוגמא הקלאסית.

אבשלום וילן: הצליחו להגיע לזה.

אבשלום וילן: ברגע שבספורט יצפו גם נשים וגם בני נוער, יחול שינוי.

אבשלום וילן: לקחנו את איצטדיון בלומפילד כמודל.

אבשלום וילן: המלצנו על שינויי חקיקה והם יצאו לדרך.

אבשלום וילן: אתמול בישרו לי שהיתה ישיבה ביום ראשון וסוף סוף יתקינו בבלומפילד שירותים נורמליים.

אבשלום וילן: למה אשה שרוצה לראות משחק כדורגל צריכה להתאפק שעתיים?

אבשלום וילן: מה זה, מארבים של גולני?

אבשלום וילן: על אף כל הדיבורים, בעצם גם באיצטדיוני הדגל לא פתרנו את הבעיה הזאת.

אבשלום וילן: ברגע שהתנאים ישתפרו, אני מקווה שגם בתוספת תקציבים, אין לי ספק שמי שנכנס למגרש ספורט מסודר שכייף להיות בו אוטומטית זה מוריד 50% מהאלימות.

אבשלום וילן: לגבי הקומץ: אנחנו העברנו את שלוש הצעות החוק.

אבשלום וילן: אמרתי בתחילת הדיון, הוועדה הזאת לא קמה לחצי שנה.

אבשלום וילן: עובדתית אני כבר הצלחתי ללחוץ את הממשלה בשרשרת החוקים.

אבשלום וילן: משטרת ישראל משתפת פעולה באופן מלא, ההתאחדות לכדורגל משתפת פעולה באופן מלא וכך גם מועצת  ההימורים.

אבשלום וילן: אם נצליח את כל הזרועות האלה לסגור במאמץ משותף, יש סיכוי להתקדם.

אבשלום וילן: מהדיון הזה מסקנה אחת היא שמה שחסר לנו הוא הקטע של המקומונים.

שאול אייזנברג: וגם האינטרנט.

אבשלום וילן: נושא האינטרנט כבר נדון כאן.

אבשלום וילן: הדרך היחידה לסגור את האתרים הללו היא דרך שינוי החוק.

אבשלום וילן: זה קטע שגם אתם אומרים שהוא בעצם מחוץ לסקאלה של העיתונות הכתובה והאלקטרונית ונצטרך לראות איך ניתן לטפל בו בכדי למתן שם את ההתבטאויות.

אבשלום וילן: תודה לכולם.

אבשלום וילן: נעבור לנושא הבא.

אבשלום וילן: איומים על מנהלי קבוצת הפועל אשקלון - ישיבת המשך בשל האלימות הנמשכת באשקלון

אבשלום וילן: יושבים איתנו נציגי משטרת אשקלון.

אבשלום וילן: מנהל קבוצת הפועל אשקלון לא הצליח להגיע.

אבשלום וילן: מר יוסי פרטוק היה גם בדיון הקודם.

אבשלום וילן: בישיבה הקודמת נאמר לנו שבקבוצת הכדורגל המפוארת של הפועל אשקלון, שהיתה בעבר בליגת העל והידרדרה, לאורך כל ההיסטוריה יש מסורת שיורים על היושב-ראש הקודם - במקרה מר הרשטוק היה גם בן כיתה שלי אז יש לי ידיעה אישית - ולאחר מכן מצמידים רימון למכוניתו של יושב-ראש הקבוצה, שהוא גם מנכ"ל החברה הכלכלית, ולאחר מכן שורפים את המכונית, פעם ראשונה מנסים ולמחרת מצליחים, של מנהל הקבוצה, שהוא שחקן עבר שהיה גם קפטן הקבוצה.

אבשלום וילן: הוא היה פה בישיבה הקודמת והעיד.

אבשלום וילן: לאחר מכן, לפני שבוע-שבועיים, חותכים צמיגים ברכב של המאמן.

אבשלום וילן: לגבי כל המקרים האלה הוגשו תלונות במשטרה ובכל אופן דבר לא קרה.

אבשלום וילן: הוצגה לנו פה מסכת על מעורבות אנשי עולם תחתון, שלחלק מהם יש ילדים בקבוצה והם לוחצים על מאמן: את זה תכניס להרכב ואת זה אל תכניס להרכב, ואם לא תכניס את הילד להרכב אז נחתוך לך את הצמיגים כדי להראות לך מי יעלה למגרש.

אבשלום וילן: הטענה הבסיסית היא שכולם מכירים את הדמויות ומגישים תלונות ובעצם דבר לא קורה.

אבשלום וילן: בעקבות הישיבה הקודמת הוצאתי מכתב למפכ"ל המשטרה.

אבשלום וילן: בואו נשמע את הגירסה שלכם.

אבשלום וילן: לא שמענו עד היום איך אתם חושבים להשתלט.

אבשלום וילן: הבאתי את אשקלון גם כמשל, דווקא כעיר שדה, שהיתה לה קבוצה טובה, ותהיה לה קבוצה טובה.

אבשלום וילן: האם פה אלמנט של עולם תחתון השתלט על קבוצה, יוצר אלימות ובעצם שלטונות החוק, וגם אנחנו כוועדה שמלווה את הנושא, לא מצליחים לעשות דבר?

אבשלום וילן: הבמה שלכם.

יורם לוי: יש להפריד בין האלימות בקבוצה לבין האוהדים.

יורם לוי: אין שום קשר בין הדברים, לפחות עד כמה שאנחנו יודעים.

יורם לוי: האוהדים של קבוצת הפועל אשקלון בעברם נחשבו כאוהדים טיפ-טיפה יותר אלימים.

יורם לוי: לטעמי הם אוהדים נחמדים, כמו בכל קבוצה, והם לא קשורים לאלימות.

יורם לוי: פרסת פה מסכת גדולה מאוד של עבירות שמבוצעות או בוצעו.

יורם לוי: חלק מהעבירות הללו הן נגד הקבוצה, כנראה בעקבות הספורט באשקלון, וחלקן בעקבות עבירות אחרות, כמו גניבת חולות - יש שם הרבה יותר כסף מאשר בכדורגל - ודברים כאלה.

יורם לוי: העבירות שמבוצעות כלפי הנהלת הקבוצה האשקלונית להערכתנו הן תולדה של שילוב שחקנים או אי שילוב שחקנים או התמרמרות של שחקנים וכדומה.

יורם לוי: כשאנחנו בודקים את הדברים, אנחנו בהחלט יכולים לייחס קשרים בין השחקנים לבין גורמים פליליים בעיר אשקלון.

יורם לוי: לעתים קשרים משפחתיים, לעתים קשרים חברתיים.

יורם לוי: אנחנו יכולים לבוא לקבוצה ולהגיד למנהלי הקבוצה: אנחנו נותנים לכם את מלוא הגיבוי, אבל רק תדברו, רק תספרו איך הדברים מתנהלים.

יורם לוי: בשביל להגיש תיק חקירה אתה צריך ראיות.

יורם לוי: ברגע שאתה מתחיל לחקור והראיות לא מוצגות - הן יכולות לבוא מאותו אדם אובייקטיבי שיגיד לך שאיימו עליו או שקיללו אותו או שאמרו לו כך וכך, אך ברגע שהוא יושב מול החוקר ואומר שלא אירע הדבר, שבסך הכל היתה שיחה לא תרבותית - זה לא אומר שאיימו עליו.

אבשלום וילן: הצמידו לפני מספר חודשים רימון למכוניתו של יושב-ראש הקבוצה.

יורם לוי: אמרתי שזה לא קשור לכדורגל.

יורם לוי: זה קשור לגניבת חולות, לדעתי.

אבשלום וילן: האם היו מעצרים אחרי זה?

יורם לוי: היו מעצרים, היתה חקירה, היתה מערכת הסרטה מסביב לבית, כשהמשטרה מקבלת לידיה צילום של סרט ילדים, מטעמים לא ברורים.

יורם לוי: לא מובן איך המערכת הזאת הקליטה מהטלוויזיה ולא מהמצלמות.

אבשלום וילן: לפני חודש נשרפה מכוניתו של מנכ"ל הקבוצה.

אבשלום וילן: האם אחרי זה היו מעצרים?

אבשלום וילן: הוא סיפר פה שהוא התלונן במשטרה כשהיה ניסיון ההצתה הראשון וביקש שתציבו מארב.

אבשלום וילן: אמרתם שיש אינתיפדה, שכוחות עברו לירושלים ולכן לא הצבתם מארב.

אבשלום וילן: הוא אמר שהוא ידע שיש חשודים והוא אמר לכם מי הם.

אבשלום וילן: למחרת נשרפה המכונית.

אבשלום וילן: מה קרה עם זה?

יורם לוי: המכונית נשרפה אחרי יומיים.

יורם לוי: היה מארב על המכונית בלילה הראשון.

יורם לוי: השאלה היא כמה זמן אתה יכול להחזיק כוחות במארב.

יורם לוי: לכולם היה ברור שהמכונית שלו תישרף בגלל שביום שניסו להצית את המכונית שלו, למנהל המגרש הציתו את המכונית, כלומר זה לא מכונית אחת.

יורם לוי: היה ברור שמשהו מתרחש בתוך הקבוצה ושמשהו הולך לקרות.

יורם לוי: נכון שאחרי שהמארב ירד המכונית של מנהל הקבוצה הוצתה.

יורם לוי: היו מעצרים.

יורם לוי: נעצר מי שחשבנו ומי שהם כיוונו אותנו אליו ומי שהם העריכו שהוא החשוד.

יורם לוי: הם אפילו לא העריכו אלא יכולנו להבין בשולי הדברים שאולי הם יכולים לחשוד בו.

יורם לוי: הדמות הזאת מוכרת לנו ועצרנו אותה.

יורם לוי: החקירה לגביה לא התקדמה משום שהרכב של מנכ"ל הקבוצה הוצת בפעם השנייה כבר בזמן שהחשוד היה במעצר בפועל.

יורם לוי: זה חיזק את הגירסה של אותו חשוד.

אבשלום וילן: והחיתוך של צמיגי המכונית של המאמן?

יורם לוי: החיתוך של הצמיגים היה בשבת האחרונה באשדוד.

יורם לוי: המאמן לא גר באשקלון.

יורם לוי: אנחנו בהחלט יכולים להבין שזה מתקשר לתפקידו בקבוצה ולעניין שיתוף שחקן כזה או אחר במשחק, או הורדה מההרכב של שחקן כזה או אחר.

יורם לוי: המאמן הגיש תלונה בתחנת אשדוד.

יורם לוי: ביקשנו שיגיע לתחנת אשקלון בשביל לצרף את החומר כי היה ברור לנו שזה קשור לאשקלון.

יורם לוי: לקח לו יום וחצי להגיע לתחנה באשקלון ולהגיש תלונה.

יורם לוי: כיום המרחב מקיים צח"מ (צוות חקירה מיוחד), לוקח את נושא הכדורגל באשקלון ומתחיל לחקור אחד אחד, כולל השחקנים, אנשי ההנהלה וכל מי שמתקשר בצורה כזאת או אחרת לקבוצה.

יורם לוי: אני יכול להגיד שהשחקנים לפני ההצתות שמעו ויכוח נוראי, לפי התיאורים המודיעיניים שלנו, בין המאמן לבין אחד האבות אך בחקירה אף אחד לא דיבר על הוויכוח הזה.

יורם לוי: בחקירה של המאמן הוא אמר שמבחינתו לא היה ויכוח אלא "היתה שיחה לא קשה במיוחד".

אבשלום וילן: באשדוד יש קבוצה בליגת העל - לא שמעתי שם על מקרי אלימות; בקריית-גת יש קבוצה בליגת העל - לא שמעתי שם על מקרי אלימות; באשקלון, קבוצה שירדה מליגת העל לליגה הארצית - זה מקרה נקודתי שבמשך שנתיים יש אלימות קשה.

אבשלום וילן: בכל אופן משהו נעשה ולא מצליחים לפצח לאורך חודשים.

אבשלום וילן: אתה בעצמך אומר שיש בעיה עם חומר הראיות אבל המסגרת הברורה.

אבשלום וילן: אמרת שיש קשרים, רמזת שחלק מזה קשור גם לפוליטיקה מקומית של מאבקי כוח בתוך העיר, לא ברמה של מפלגות אלא בעניין גניבת חול ומי נגד מי.

אבשלום וילן: אם תבדוק חצי שנה אחורה תראה שבאופן סיסטמטי זה מוקד לאלימות.

אבשלום וילן: הרכבתם צח"מ.

אבשלום וילן: אני לא מתערב בחקירות, אבל בכל אופן יש לעניין הזה השלכות.

אבשלום וילן: אם רואים שבסך הכל אפשר להשפיע באלימות על הרכב קבוצת כדורגל, שאפשר לקבוע מי עולה בהרכב הקבוצה ושהמשטרה לא מצליחה בסופו של דבר להגיע לחקר האמת - אז העבריינים מבינים שזה שיטה טובה.

אבשלום וילן: השאלה היא מה עושים עם זה?

יוסי פרטוק: אני חושב שהמשטרה קצת מיתממת משום שנוח לה, כנראה גם משום מחסור בכוח אדם, להניח לדברםי האלה, שהם חמורים מאוד.

יוסי פרטוק: אני רואה את זה מנקודת מבט של עיתונאי באשקלון.

יוסי פרטוק: בישיבה הקודמת סיפרתי שאיימו עלי ושבמשך כמעט חצי עונה עמד שוטר מאחורי כדי שחס וחלילה אוהדים לא יפגעו בי.

יוסי פרטוק: המשטרה ידעה מי הם האוהדים האלימים אבל היא אפילו לא העזה להרחיק אותם מהמגרש ליותר משבוע.

יוסי פרטוק: זה מה שהמשטרה עשתה, כשהיו לה שמות.

יוסי פרטוק: שלא יספרו שלא נותנים להם שמות.

יוסי פרטוק: אני הגשתי תלונה עם שמות אך אותם אוהדים אחרי שבוע היו במגרש, כאילו לא קרה כלום.

יוסי פרטוק: הם העדיפו להצמיד לי שוטר, זה היה יותר נוח להם, מאשר להרחיק שני אנשים, שכנראה שיש להם השפעה, ואולי גם בתוך המשטרה.

יוסי פרטוק: אני לא מאמין שהמכונית של מר ללו אנקה נשרפה בפעם שניה בלי שקיבלו מידע ממישהו מהמשטרה.

יוסי פרטוק: אולי זה האשמה חמורה אבל כך זה נראה על פניו.

יוסי פרטוק: המשטרה נוהגת יותר מדי להתעסק עם התקשורת - שלא יכנסו למגרש, שיזוזו ימינה, שיילכו שמאלה.

יוסי פרטוק: שיתעסקו  עם הסדר הציבורי.

יוסי פרטוק: הרי זה מטרת המשטרה.

יוסי פרטוק: מי יכנס למגרש?

יוסי פרטוק: זה מעניין את הנהלת הקבוצה, את הסדרנים שהיא מציבה.

יוסי פרטוק: אתה תשמור על הסדר.

יוסי פרטוק: אל תנהל לי את העניינים בתוך המגרש.

יוסי פרטוק: בתוך המגרש אני אנהל את העניינים, בהתאם למה שאני מבין.

יוסי פרטוק: אם אני רוצה להכניס 100 אנשים חינם - זה לא מעניין את השוטר.

יוסי פרטוק: אבל השוטר מחזיק את המפתח לשער ולא נותן לאנשים להיכנס.

יוסי פרטוק: הוא לא נותן לעיתונאים להיכנס לתוך המגרש, והוא גם נעלם, הוא לא עומד שם.

יוסי פרטוק: הם יודעים את זה.

יוסי פרטוק: אז זאת היתממות.

יוסי פרטוק: שרפו מכוניות, חתכו צמיגים - כל זה קשור לכדורגל, אולי פרט למקרה של מר חיים תורג'מן שהצמידו לו רימון למכונית.

יוסי פרטוק: הכל קשור בכדורגל.

יוסי פרטוק: גם המשטרה יודעת את השמות אבל היא לא מסוגלת כנראה, ברמה ובכוח האדם שמצויים שם, לנהל חקירה, לתפוס את האנשים ולהכניס אותם לכלא.

יוסי פרטוק: יש בעיה.

יוסי פרטוק: אני כבר 19 שנים מסקר את הנושא באשקלון ובקריית-גת.

יוסי פרטוק: בקריית-גת אני לא רואה את הרמה הזאת, למרות שגם שם המשטרה מנסה להראות שהיא בעלת הבית במגרש, ובמיוחד כלפי העיתונאים.

יוסי פרטוק: מעניין למה.

יוסי פרטוק: תמיד זה העיתונאים.

יוסי פרטוק: זה לא אוהדים.

יוסי פרטוק: העיתונאים מפריעים להם לבצע את העבודה, העיתונאים לא הולכים לאן שאומרים להם.

יוסי פרטוק: העיתונאים לא יכולים להיכנס למגרש כדי לקבל תגובות אחרי המשחק.

יוסי פרטוק: הם משאירים אותם חצי שעה מחוץ לגדרות כי הם רוצים להראות שהם בעלי הבית ושלהם יש את המפתח.

יוסי פרטוק: אני חושב שהמשטרה אולי צריכה לעשות סדר בתוך עצמה ולהגיד: רגע, אנחנו באים לשמור על הסדר, למנוע את האלימות במגרש.

יוסי פרטוק: הרי זאת המטרה בסופו של דבר.

יוסי פרטוק: אם הם לא מגיעים לנושא האמיתי, שהוא מציאת אותם עבריינים, שליחתם לבית סוהר והרחקתם ממגרשי הכדורגל, אז יש לנו בעיה כנראה גם עם המשטרה.

יוסי פרטוק: נראה מאוד מוזר שעד היום לא עצרו אף אחד.

מרק עמיאל: אני ראש אגף החקירות במרחב לכיש.

מרק עמיאל: במהלך השנה היו לנו 10 מקרי רצח, כשמתוכם היו 9 גילויים.

מרק עמיאל: אז אתה לא יכול לדבר פה על הנושא של מקצועיות.

מרק עמיאל: מפקד המרחב וגם מפקד המחוז הנחו אותנו, לקחנו את מיטב החוקרים, הורדתי אותם מתיק רצח כדי לטפל בפרשייה של הפועל אשקלון.

מרק עמיאל: אנחנו משקיעים שם שעות, משקיעים אמצעים טכנולוגיים ועוד אמצעים נוספים שאני לא יכול לפרט, וחקירות שתי וערב.

מרק עמיאל: יש לנו פער של מידע שמתקבל מתוך הקבוצה.

מרק עמיאל: יש חוסר שיתוף פעולה מאותם אנשים שמאויימים.

מרק עמיאל: יש פער בין המידע לבין העובדות.

מרק עמיאל: כשאני מכין תיק חקירה אני צריך להביא עובדות לבית-משפט.

מרק עמיאל: לא מספיק שאגיד שאני יודע מי, מה, מו.

מרק עמיאל: לכל עבריין כזה יש חיילים, שהם דמויות לא מוכרות לנו והם נשלחים לבצע את העבירות.

מרק עמיאל: אותו אדם ששולח אותם מכין לעצמו אליבי: או ביקור בבית-חולים, או שהוא נמצא בבית המעצר.

מרק עמיאל: כדי להביא ראיות לבית-משפט אני צריך עובדות.

מרק עמיאל: העבודה הזאת דורשת השקעה, זמן והרבה סבלנות.

מרק עמיאל: אנחנו משקיעים בזה הרבה מאמצים.

מרק עמיאל: אדם אחד נעצר על איומים והורשע.

מרק עמיאל: אחד  האנשים אחר-כך שוחרר.

מרק עמיאל: אחד מהם גם נעצר על הצתה - בסופו של דבר הצלחנו להשיג ראיות רק על גרימת נזק.

מרק עמיאל: היום ההצתות זה נורמת התנהגות שקיימת בעיר אשקלון.

מרק עמיאל: אני שירתי בכל הערים באיזור ואילו באשקלון זה נורמת התנהגות, לאו דווקא בכדורגל.

מרק עמיאל: לא רק הצתות אלא גם דקירות.

מרק עמיאל: באשקלון יש איזה נורמה של עבריינות, של שריטת רכבים, הצתת רכבים, ואנחנו מתמודדים מול הנורמה הזאת.

מרק עמיאל: חלק ניכר מהכנופיות הם כבר "בפנים", לא רק בשל העבודה שלנו אלא גם העבודה של ימ"ר תל-אביב, ש"הכניס"  חלק ניכר מהכנופיות.

מרק עמיאל: אנחנו עובדים על זה.

אבשלום וילן: האם יש קשר בין תל-אביב לאשקלון בדברים האלה?

מרק עמיאל: כנופייה שפעלה באשקלון פעלה גם בתל-אביב וימ"ר תל-אביב הצליח לשים את ידיו עליה ו"להכניס" אותה.

מרק עמיאל: בנוסף, אנחנו עצרנו כנופייה בעת ניסיון רצח לאור יום, כשירו על זוג אנשים.

אבשלום וילן: איך זה שעד היום לא נמצא מי ירה על יושב-ראש קבוצת הפועל אשקלון לפני שנתיים?

יורם לוי: הוא נעצר וישב בבית-סוהר.

אבשלום וילן: האם יש לו קשר לאירועים שמתרחשים היום?

אבשלום וילן: או שאין קשר בין מה שהיה לפני שנתיים לבין מה שקורה היום?

יורם לוי: אותו אדם לא "ישב" על תיק הירי.

יורם לוי: אגב חקירת הירי על מר הרשטוק אספו עליו כל-כך הרבה ראיות שהוא הלך לבית-הסוהר.

אבשלום וילן: מר יוסי פרטוק העלה פה טענות שונות לגבי יכולת התקשורת לכסות את האירועים.

יורם לוי: הוא העלה טענות על הפרות סדר במגרש.

יורם לוי: אין הפרות סדר במגרש באשקלון בעונה האחרונה.

יורם לוי: המשטרה לא מתערבת בעניין התקשורת.

יורם לוי: אין למשטרה שום עניין לנהל את המגרש.

יורם לוי: הנהלת הקבוצה מחליטה למי מהעיתונאים היא מרשה לשבת על כר הדשא והיתר לא נכנסים.

יורם לוי: אולי זה לא מוצא חן בעיני החלק האחר שלא נכנס למגרש.

יורם לוי: אגב, זה גם חלק מהסכסוך בין העיתונות להנהלה, בגלל שלא מאשרים להם להיכנס לכר הדשא.

אבשלום וילן: יושבים פה עורכי "ידיעות אחרונות" ו"מעריב".

אבשלום וילן: האם אתם נתקלים בבעיה שעיתונאי שלכם בכל מגרש בארץ לא מקבל על-ידי הנהלה מסויימת אפשרות להיכנס ולסקר?

יורם לוי: אין להם בעיה כזאת.

יוסי פרטוק: אני חושב שגם אם היתה אז אף עיתונאי לא היה בא לעורך שלו להגיד שלא נותנים לו להיכנס מגרש, כי הוא היה נראה טיפש.

יוסי פרטוק: לא מעניין את העורך שלו איך הוא משיג את החומר.

אמיר אפרת: זה קורה לעתים רחוקות מאוד.

אבשלום וילן: נראה לי מדהים שההנהלה מחליטה איזה עיתונאי יכנס ואיזה לא יכנס.

יוסי פרטוק: זה לא ההנהלה.

יוסי פרטוק: זה המשטרה, כי היא מחזיקה במפתח.

שאול אייזנברג: יש יציע עיתונות בכל מגרש ולעיתונאים יש תעודות והם יושבים ביציעים.

שאול אייזנברג: אין לעיתונאים מה לעשות בתוך המגרש.

יוסי פרטוק: באשקלון אנחנו לא יושבים בתוך המגרש, אגב, אלא יושבים ביציע.

יוסי פרטוק: כאשר רוצים להיכנס לקחת תגובות לאחר המשחק אז השוטר מחזיק את המפתח ולא מאפשר לנו להיכנס.

שאול אייזנברג: לאחר המשחק יש מתח, יש אווירה כלשהי, והשוטרים צריכים להפעיל שיקול דעת.

אבשלום וילן: אני רואה שבליגת העל אחרי המשחק שדרי הרדיו והטלוויזיה מראיינים שחקנים ומאמנים.

אבשלום וילן: לפעמים זה נעשה במסיבת עיתונאים מיוחדת.

שאול אייזנברג: לא נכנסים למגרש.

שאול אייזנברג: נכנסים לחדרי ההלבשה או לחדרי העיתונות או למקומות שהשחקנים יוצאים מהם.

שאול אייזנברג: למגרש אף אחד לא נכנס, לא בבלומפילד, לא באיצטדיון רמת-גן וגם לא בקריית אליעזר.

שאול אייזנברג: דבר כזה לא קיים בשום מקום בעולם.

יוסי פרטוק: אתה מכיר את המגרש באשקלון.

יוסי פרטוק: שם אתה חייב לעבור דרך המגרש כדי להגיע לחדר ההלבשה.

יורם לוי: המשטרה לא מנהלת, זה נכון.

יורם לוי: את המפתח לאותו שער מחזיק הסדרן ובהנחיה שלי שום עיתונאי לא חוצה את המגרש.

יורם לוי: שהסדרן יפתח לו.

יורם לוי: השוטר הוא לא השוער של העיתונאים, גם אם העיתונאי מאוד רוצה ומאוד נראה לו שהשוטר צריך להיות השוער שלו.

יורם לוי: הוא לא פותח שערים.

יורם לוי: השוטר שיושב במגרש מלווה את הקבוצה החוצה.

יורם לוי: לא מעניין אותו אם העיתונאי נכנס או לא נכנס.

יורם לוי: זה לא בעיה של השוטר, גם אם זה מוצג כך.

יורם לוי: העיתונאים יושבים בעקרון ביציע הכבוד.

יורם לוי: יציע הכבוד עבר תהפוכה ענקית השנה.

יורם לוי: היום הקבוצה מקבלת בין 20-30 כרטיסים ליציע הכבוד.

יורם לוי: אנחנו לא נותנים להם להכניס לשם יותר אנשים משום שבעבר זה היה איזה ריכוז של יציע ללא כבוד.

יורם לוי: זה מי שנכנס למגרש.

יורם לוי: המשטרה מתמודדת עם החלק הזה שלא נכנס ליציע הכבוד והיא מעבירה אותו ליציעים הרגילים.

יורם לוי: העיתונאים נכנסים ליציע הכבוד.

יורם לוי: אגב, הם יכולים לחצות דרך היציע הדרומי, לצורך העניין, אבל הם רוצים לחצות רק באמצע כר הדשא.

יוסי פרטוק: טוב שהם לא צריכים לקחת את האוטובוס ולהסתובב מסביב לאיצטדיון, כשיש לך גישה יותר נוחה.

יוסי פרטוק: זה מיועד רק להקשות.

אבשלום וילן: היה לנו דיון מיוחד בוועדת החוץ והבטחון, להבדיל אלף הבדלות, על העניין של מחתרת יהודית.

אבשלום וילן: אמר ראש השב"כ שחצי שנה של עבודת צח"מ כל-כך מורכב לא נחשב הרבה זמן כדי לפצח קבוצה שעובדת בצורה מאוד ממודרת.

אבשלום וילן: אני מקווה מאוד שלדיון הבא בנושא הפועל אשקלון לא אצטרך להזמין את מפכ"ל משטרת ישראל וראש אגף המודיעין, שיסבירו לי למה שנתיים זה לא הרבה זמן לפצח סוג כזה של אלימות נקודתית, במקרה נגד הנהלה, ואמרנו פה שזה קשור לעולם תחתון.

אבשלום וילן: אני מבין את מה שהצגתם.

אבשלום וילן: בכדורגל הישראלי מה שאמרו פה קודם נציגי התקשורת הוא לדעתי נכון: יחסית, להוציא את המקרה המצער שהיה בקריית אליעזר, אם משווים על הגרף, בשנים האחרונות האלימות אפילו בירידה.

אבשלום וילן: כלומר, יש היום מודעות הרבה יותר גדולה לנושאים החינוכיים בכל היבט של התנהגות, של ספורט נקי.

אבשלום וילן: כללית העקומה נראית בכיוון הנכון.

אבשלום וילן: באשקלון יש לנו בעיה נקודתית, שהעקומה בה בפירוש ממשיכה לעלות.

אבשלום וילן: לא אלימות של אוהדים אלא אני מדבר על אלימות כלפי מנהלי הקבוצה ומאמניה, שריפת מכוניות, חיתוך צמיגים, התערבות בהרכבים.

אבשלום וילן: כל שבוע אני קורא ושומע על סקנדל אחר.

אבשלום וילן: בקשתי - אני לא יודע כמה אתם צריכים, חודש, חודשיים - אנא השלימו את החקירה.

אבשלום וילן: זה כתם על כל מערך הספורט בארץ.

אבשלום וילן: אתם נציגי החוק, אנחנו המחוקקים ואני פונה אליכם.

אבשלום וילן: אני לא רוצה להתערב בחקירות.

אבשלום וילן: אני בטח לא בית-משפט.

אבשלום וילן: אני רק מבקש מכם לטפל בנושא הזה במלוא האנרגיות ובמלוא חומרת הדין.

אבשלום וילן: תודה.