הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 88, 2002-05-14 00:00

איוב קרא: שלום רב.

איוב קרא: אני רוצה לברך את כל מי שהגיע לישיבה, שבעיניי עוסקת באחת הסוגיות הקשות שיש להתמודד איתן.

איוב קרא: אנחנו רוצים לשמוע ממשרדי הממשלה ולהשמיע לנציגי הקבלנים, החקלאים והמעסיקים כיצד מתמודדים עם בעיית הנטישה של העובדים הזרים, שמגיעים בצורה חוקית, והופכים להיות לא-חוקיים, גם אם יש להם אשרות.

איוב קרא: כמובן שעובד שמגיע לחברת בנייה או לחקלאי, זה היינו הך, ובעצם נטישתו הוא הופך להיות לא-חוקי.

איוב קרא: זה שיש לו אישור לא ופך אותו לחוקי.

איוב קרא: התופעה הזאת מדאיגה, ומדינת ישראל ממוקמת במקום הראשון בין מדינות עם שוהים לא-חוקיים.

איוב קרא: זו מעמסה כבדה מאוד על החברה בישראל, הרגשה נוראה – שצריך לטפל במאות אנשים בצורה לא-חוקית, ובפועל גם משליכה על משפחותיהם.

איוב קרא: אם הם מקימים כאן משפחה, אין חשיבות לסטטוס שבו הם שוהים, וזה עוד עול כספי כבד על המדינה.

איוב קרא: אנחנו רוצים לדון על הקונספציה הזאת.

איוב קרא: דיברתי על זה אתמול על ראש הממשלה.

איוב קרא: פתחתי את הדיון של סיעת הליכוד בדברים הללו.

איוב קרא: לדעתי, מצד אחד הקבלנים צודקים, אך מצד שני – מדינת ישראל אינה מסוגלת להתמודד כרגע עם הסוגיה הזאת.

איוב קרא: אנחנו דנים פה כדי למזער את התופעה הזאת, והייתי רוצה לשמוע בפרוטרוט מציפי – מה אתם מתכוונים לעשות ומה אפשר לחדש לקבלנים.

איוב קרא: כרגע יש סגירת-שמים, ומה שעומד על הפרק זה איך להוציא את הלא-חוקיים מפה.

איוב קרא: לא מדובר רק בפלסטינים, אלא גם בעוד עובדים זרים – מסין, מרומניה, מתורכיה ומעוד ארצות כאלה.

איוב קרא: הייתי רוצה לשמוע פרטים על הסוגיה הזאת.

איוב קרא: תחילה אתן לנציגי הקבלנים והחקלאים להגיד את דבריהם.

יהודה שגב: אנחנו נמצאים באחת מהנקודות הקריטיות בנתיב העבודה בענף הבנייה והתשתית במדינת ישראל.

יהודה שגב: השמים סגורים מהראשון בנובמבר, ואין אפשרות להביא עובדים זרים.

יהודה שגב: הקף הצרכים שלנו נמצא לקראת סיכום עם משרד העבודה והרווחה.

יהודה שגב: הבעיה שמציקה מאוד כרגע היא הקף הברחנים.

יהודה שגב: היום כמות הברחנים מגיעה לשיעורים של בין 30% ל- 50% של עובדים זרים שנוטשים את מקום העבודה שלהם, תלוי באזור ובקבלן.

יהודה שגב: חלק גדול מהם לא ממשיך לעבוד בענף הבנייה, והולך לעבוד אצל קבלנים לא רשומים, שאין להם אישור להעסיק עובדים זרים.

יהודה שגב: נגרמים לענף ולקבלנים נזקים בהיקף של מיליוני שקלים כתוצאה ממחסור בכוח עבודה, ונוצרים פיגורים.

יהודה שגב: בסופו של דבר, הקבלן רוצה שיהיו לו עובדים בכמות המספקת, כדי שיוכל לבנות, לעמוד בלוח הזמנים, ולתת מבנה באיכות הנדרשת.

יהודה שגב: אין היום בידי מי שמשתמשים בעובדים שום כלי שמאפשר לנו לטפל בתופעה, ואנחנו חושבים שרק בכוחות משותפים של משרד העבודה, משרד הפנים ושינוי בחקיקה אפשר יהיה לטפל בתופעה הזאת.

יהודה שגב: אם לא נטפל בה היא תלך ותורחב.

יהודה שגב: צריך למצוא את הדרך ליצור הרתעה כנגד העובד שנוטש את מעבידו, שלא יהיה כדאי לו לעזוב את המעביד, ובמידה והמעביד מצא את אותו עובד – שתהיה בידיו היכולת להביא אותו לגורמים המוסמכים ולדאוג לכך שהוא יעזוב את הארץ.

יהודה שגב: היום אנחנו חסרי-אונים.

יהודה שגב: אני מבקש שתשמע ממספר קבלנים שלנו איך הדברים מתנהלים מהשטח.

אבי אהרנסון: בחברה שלנו יש מספר רב של ויזות – 1,400 ויותר.

אבי אהרנסון: בערך 40% מהם ברחו, למרות שאנחנו מקפידים לתת את כל התנאים לעובדים.

דן אורנשטיין: אדוני היו"ר, בכל הדיונים של הועדה הזאת אני מחיתי נגד המלה לברוח, כי השימוש במילה הזאת אומר שגם עובדים זרים, שאינם אזרחים - - -

איוב קרא: בסדר, נקרא להם נוטשים.

אבי אהרנסון: בערך 40% מהעובדים נוטשים.

אבי אהרנסון: הסיבה לכך היא שיש חוסר בעובדים בענף הבניין באופן כללי, וחוסר בעובדים הזרים במקצועות הרטובים באופן פרטי.

אבי אהרנסון: יש יותר מ- 120,000 עובדים, ובשטח - למעלה מ- 200,000 עובדים בענף הבניין.

אבי אהרנסון: הפלח של העובדים הזרים הוא קטן ביותר, ומדובר רק בעבודות רטובות, שמשום-מה, לא יהודים, לא ערבים ולא דרוזים רוצים לעבוד בזה.

אבי אהרנסון: כולנו התקדמנו בחמישים השנים באחרונות, והילדים שלנו לא רוצים לעבוד בעבודות רטובות.

אבי אהרנסון: הם עדיין חשמלאים ונגרים, אך לא עובדים בבטונים.

אבי אהרנסון: זאת עובדה.

אבי אהרנסון: אנחנו חסרי-עובדים, ולכן יש תופעות של תשלומי יתר, כדי לקבל את העובדים המעטים שיש.

אבי אהרנסון: לקבלן לא מוסדר יש יתרון יחסי: הוא לא משלם את תנאים סוציאליים ואת כל ההוצאות להבאת העובד, כשלעיתים מדובר באלפי דולרים לעובד.

אבי אהרנסון: הוא מקבל על ידי קליטת-נוטש חינם ללא מאמץ, ומשלם להם 7-6 דולר לשעה.

אבי אהרנסון: זה גם הסכום שעולה לי, אבל כשאני משלם את הסכום הזה, העובד מקבל רק 3-2 דולר לשעה; את כל היתר מקבל הבודק הרפואי ברומניה או העסקן שהביא אותו, ביטוח לאומי וכן הלאה.

אבי אהרנסון: אנחנו לא יכולים להתחרות עם הלא-חוקיים מבחינה כלכלית.

אבי אהרנסון: למרות שעקרונית אני חושב שזו מלחמה בטחנות-רוח - לנסות להתגבר על חוסר אמיתי על ידי חקיקה ואכיפה - ברור שהמצב האיום הוא מעבר להפקר, ובלתי נסבל.

אבי אהרנסון: יש כמה מקרים שחברות כוח האדם דיווחו למשרד הפנים ולמשטרה על נוטשים וציינו את שמם, מקום מגוריהם ומעסיקם הנוכחי, אך לא קרה עם זה כלום.

אבי אהרנסון: היו לפחות שני מקרים שאני מכיר; באחד המקרים הצלחנו להביא את העובדים לשוטרת של מבקר הגבולות בנתב"ג.

אבי אהרנסון: העובדים אמרו לה שהם לא רוצים לנסוע, והיא שחררה אותם.

אבי אהרנסון: היה מקרה אחר; האיש שהביא אותם לשטח נעצר, והעובדים השתחררו.

אבי אהרנסון: זה מרתיע ולא בריא.

אבי אהרנסון: ככל שזה פחות חוקי, כך העוסקים בזה הם יותר אלימים ומפחידים, ולא בא לי להילחם עם העולם התחתון בשביל הכבוד הזה.

אבי אהרנסון: אני חושב ששאלת העקיפה היא אמנם משנית לעצם החוסר בויזות, אבל למען הנקיון הציבורי – זה חייב להתנהל כמו שצריך.

אבי אהרנסון: אם זה לא חוקי, צריך לפנות לנוטשים ולדואג שהם יוכשרו או יוצאו מהארץ.

יאיר יצחקי: אני מנסה לחשוב על ראייה מפוכחת וריאלית של משרדי הממשלה דווקא.

יאיר יצחקי: לגבי עובדות אין ויכוח; מספר העובדים הבלתי-חוקיים, וזאת עובדה שהם בלתי-חוקיים, הוא בין 150,000   ל- 200,000, ואלה הם שמתקשרים למצב שוק העבודה בישראל ושוק האבטלה.

יאיר יצחקי: הם עובדים בכל אותן תעסוקות שיכולות לקלוט עובדים ישראלים.

יאיר יצחקי: השלטון צריך להיות מודאג מאלה, ולא מ- 45 של עובדי הבנייה, שהיום עובדים על פיגומים, ונכון להיום אין להם תחליף מלא של ישראלים.

יאיר יצחקי: נדמה לי שמשרדי הממשלה מסכימים לזה.

יאיר יצחקי: אם משרד העבודה הולך לתת לקבלנים סכום מסוים, הוא מכיר בזה שאין לו תחליף לענף הבנייה.

יאיר יצחקי: ענף הבנייה, לפחות "סולל בונה", ואני אומר את זה בזהירות רבה, בקושי מחזיק את הראש מעל המים.

יאיר יצחקי: החברה הזאת, שהיא הגדולה ביותר לבנייה בישראל, עשויה לקרוס מבחינה כלכלית משום שאין לה עם מי לבצע את העבודות שהיא התחייבה אליהן.

יאיר יצחקי: מדובר בשני מיליארד שקל בשנה.

יאיר יצחקי: לאורך השנים, אף אחד לא טיפל בזה ברצינות – לא משרד העבודה ולא המשטרה; עובדה היא, שהאנשים האלה לא מורתעים, ועובדה שיש דינמיקה של עוזבים לטובת השוק החופשי, ומי שעובד מסודר וכחוק לא מסוגל להחזיק אותם.

יאיר יצחקי: אצלי בחברה, הכמות, שהיא כבר יותר מאלף איש, הולכת וגדלה, כי המציאות היא כלכלית לחלוטין: הם מקבלים שם יותר.

יאיר יצחקי: כקבלן אני לא יכול לעשות כלום, ואף אחד לא עושה משהו בצורה שמרתיעה את ה- 150,000.

יאיר יצחקי: אין להם שום בעיה עם שלטונות המדינה.

יאיר יצחקי: מול העניין הזה יש שלוש דרכי פעולה אפשריות; מדינת ישראל יכולה להחליט שאין יותר עובדים זרים.

יאיר יצחקי: זה לא מעשי במציאות שלנו, אבל זאת אפשרות.

יאיר יצחקי: אפשרות שנייה היא לעשות ויזה אישית.

יאיר יצחקי: החברות יתחרו ביניהן, והעובד יחליט עבור מי לעבוד.

יאיר יצחקי: גם זה בסדר, אבל אז המדינה צריכה לוודא שהעובד הזה עובד רק בתחום הבנייה, החקלאות או הסיוד.

יאיר יצחקי: אפשרות שלישית היא לעבוד במצב הקיים, כשמקציבים מספר ויזות מסוים, ואם עובד עוזב – או לתת אפשרות להביא עובד אחר, או לטפל בו.

יאיר יצחקי: לדעתי, לא מעשי להוציא 150,000 מישראל.

יאיר יצחקי: קשה להחזיר את המצב לקדמותו.

יאיר יצחקי: יהיו בעיות עם ממשלות שונות, מדינות רבות לא יסכימו לקבל אותם, ולישראל אין כסף להטיס אותם.

יאיר יצחקי: לגבי אכיפה: לפני חצי שנה החל גל של אכיפה, ועשרות ברחנים חזרו אלינו, כי הם פחדו.

יאיר יצחקי: אני שמחתי מאוד, והעוזבים חזרו למקומות שמדינת ישראל התכוונה שהם יהיו בהם.

יאיר יצחקי: אם תתחיל מעט אכיפה, אני כבר מתחייב להחזיר את כל אלף הברחנים שלי לעבודה ב"סולל בונה", על סמך כל התנאים שהמדינה תקבע לי.

יאיר יצחקי: אבל הם צריכים להבין שזאת האלטרנטיבה היחידה שלהם.

יאיר יצחקי: הם יבואו לעבוד אצלי, וכשהויזה שלהם תיגמר, אתחייב להטיס אותם על חשבוני לחו"ל.

יאיר יצחקי: זה לא בשמיים, ואם קצת יעוררו את העניין, יפנו לסינים ולרומנים ויגידו להם לבוא ללשכות התעסוקה או לפנות לקבלנים, הם יקלטו.

יאיר יצחקי: צריך לעשות החלטה, והיא עומדת באינטרסים של משרד העבודה, משרד הפנים ואלה שלנו בתור גורם מעוניין ומקצועי.

יאיר יצחקי: כך אפשר להתקדם.

יאיר יצחקי: אחרת, המספרים יגדלו, וענף הבנייה יקרוס.

יאיר יצחקי: קבלן שצריך לגמור התחייבות ב- 3 או 5 מיליון דולר, ויודע שאם הוא לא יסיים אותו עד תאריך מסוים הוא יפשוט רגל, כי יצטרך לשלם קנסות, יעבוד, ולא משנה באיזו דרך.

יאיר יצחקי: מה שקורה הוא, שהקבלנים החוקיים הופכים להיות עבריינים.

יאיר יצחקי: אני הקמתי חברה, והיום אומרים לי שאני פראייר.

יאיר יצחקי: אין לי מה לענות כנגד זה.

יאיר יצחקי: אם לא ייעשה משהו בנידון – אתם הופכים את הקבלנים לעבריינים, מלמדים את הסינים והרומנים, שבאים ממדינות ישרות, שהכללים פה שונים, ואתם גורמים לכך ששוק העבודה בישראל מתקלקל.

יאיר יצחקי: הפיליפיניות הן שמביאות את הילדים לגן של הבן שלי, ושם נעוצה הביעה של העובדים הזרים בישראל, ולא מי שנמצא על הפיגומים.

יאיר יצחקי: אם זה לא יטופל העסק ידרדר, וזה בידיים שלכם לעצור את זה.

יאיר ביטון: אני קבלן-בניין מירושלים.

יאיר ביטון: לפני יותר משנה היו לי פועלים סיניים, שהסתיימה ההתקשרות בינינו.

יאיר ביטון: רכשתי 46 כרטיסי טיסה, נסעתי לשטח באוטובוס עם מאבטחים ששכרתי, נתתי להם את כרטיסי הטיסה עם השכר שלהם, ובשדה התעופה כמעט עצרו אותי.

יאיר ביטון: שאלו אותי אם אני מבריח אנשים מהארץ, אמרו לי שאין לי סמכות לעשות דבר כזה, וחייבו אותי לשחרר אותם, או שיעצרו אותי.

יאיר ביטון: זו דוגמה אישית.

יאיר ביטון: כלומר, הבעיה היא לא אצל הקבלנים, אלא בעיה של קבלת החלטות ברמה של חקיקה.

יאיר ביטון: נותנים לנו להיות עבריינים.

יאיר ביטון: אנחנו בעלי האשרות, והם עובדים במקומות אחרים עם האשרות שלנו.

יאיר ביטון: אנחנו צריכים את העובדים האלה על הפיגומים, בין אם הם ברחנים או לא.

איוב קרא: מה קורה עם הסינים שמשלמים הון עתק כדי לבוא לעבוד פה, ואז לא מקבלים אותם?

יהודה שגב: על פי הבדיקה שלנו והנתונים על מי שקיבל עובדים זרים, יש ברשימות אנשים שהביאו עובדים זרים, שלא רשומים כקבלנים.

יהודה שגב: זה שמדביקים את העניין הזה לקבלנים זה לא נכון, כי הוכחתי שגורמים מסוימים, שאינם קבלנים, קיבלו הקצאות.

אברהם רביץ: אני לא מבין את העניין של הסינים.

אברהם רביץ: סינים לא יכולים גם עשרה דולר, כי אין להם.

אברהם רביץ: הם בסך הכל חותמים על חתיכת נייר שהם מתחייבים לשלם סכום מסוים, אך הם לא משלמים גרוש.

אברהם רביץ: אצלנו הם התחייבו לשלם סכום מסוים לחברה.

אברהם רביץ: הם בורחים מאותו קבלן או חקלאי, וכך יש להם את כל הכסף ביד.

אברהם רביץ: זאת השיטה, ואחר-כך הם מספרים סיפורים לכל העולם.

אורי חיון: יש רק פתרון אחד לכל הבעיות שהקבלנים והחקלאים מתארים, לבעיות שיש עכשיו ושיהיו בעתיד; להביא עובדים בלי מגבלה לפי הצורך.

אורי חיון: ברגע שיהיה כזה דבר, יהיה פה רק מספר העובדים שצריך, לא יפתח שוק שחור, ולא יהיה עניין לעובד לעבור מאחד לשני.

אורי חיון: לדעתי, בגלל זה גם יהיו פחות עובדים זרים במדינה, כי כשיש מחסור מתפתח שוק שחור, ויש מוטיבציה לברוח.

איוב קרא: אבל אז לא ישאר ענף בישראל שלא יכנסו אליו עובדים זרים.

אורי חיון: זה לא מדויק, כי לממשלה אין פתרון לתת, לפחות לסקטור החקלאי.

אורי חיון: זאת ההחלטה שצריכה להתקבל, כי למשטרה אין מספיק כוח אדם לאכוף להתמודד עם הבעיות אלה.

אורי חיון: האנשים שבאים מהמדינות האלה רואים שפה זאת אמריקה האמיתית.

יוסי אונגר: אנחנו דשים די הרבה זמן בנושא, והתוצאות הן הפוכות.

יוסי אונגר: במקום לייצא 13 מיליון תיבות העונה, ייצאנו רק 9 מיליון תיבות, כשהשוק היה אחד הטובים ביותר מבחינתנו בשש שנים האחרונות.

יוסי אונגר: המחירים היו גבוהים, ולא היינו מסוגלים לספק את הסחורה.

יוסי אונגר: תחשבו כמה מיליונים אנחנו, המגדלים, הפסדנו.

יוסי אונגר: עד היום מעולם לא קטפו בחודש מאי, וזאת שנה ראשונה שבחודש מאי עוד קוטפים.

יוסי אונגר: אנחנו מנהלים משא ומתן עם משרד העבודה, הממשלה מחליטה החלטות בנושא החקלאות, בית המשפט פסק נגדם, והם לא ישמו.

יוסי אונגר: לאורך כל המסלול יושב שר, ומצפצף על כולם באצבע נחושה.

יוסי אונגר: איפה הרצל קץ'?

יוסי אונגר: הוא לא היה פה אף פעם!

יוסי אונגר: משרד העבודה נכשל.

יוסי אונגר: המדיניות של שר העבודה, שלא מבצע את החלטות הממשלה, רק מחריפה את המצב.

יוסי אונגר: בהתחלה תופעת הברחנים היתה רק אצלנו, ולא היתה אצל הקבלנים.

יוסי אונגר: זה כדור שלג.

יוסי אונגר: לסיכום, לדעתי, צריך לדרוש להעביר את כל נושא העובדים הזרים למשרד אחר.

יוסי אונגר: זה בסמכות הוועדה, יהווה איום מאוד רציני, ואולי שר העבודה יתחיל ליישם את החלטות הממשלה.

יוסי אונגר: היום בחקלאות אין ויכוח, וגם משרד העבודה מסכים, שכ- 6,000-5,000 עובדים פחות נמצאים בחקלאות ממה שהממשלה החליטה שיהיו.

יוסי אונגר: צריך להוציא את הנושא הזה ממשרד העבודה, אולי למשרד התשתיות.

יוסי אונגר: אולי עצם האיום יתחיל להזיז אותם.

גלעד ליבני: הנושא הזה של הברחנים מגיע אלינו כתוצאה מהחוסר בשוק.

גלעד ליבני: נוצרת בעיה, שנראה שהגופים הרלוונטים מעודדים את הבריחה, בזה שיכשירו אותם.

גלעד ליבני: כמו שהקבלנים אמרו, צריך לצאת נגד זה.

גלעד ליבני: אם מעסיק שברח רוצה להכשיר את עצמו הוא חייב לחזר לזה שהוא עסק אצלו.

גלעד ליבני: אין עוד אפשרויות.

גלעד ליבני: אחרת יהיה כאוס אמיתי בחקלאות ואצל הקבלנים.

יהודה שגב: שתי הצעות פרקטיות; דיברו פה על טענות כלפי המשרדים השונים, אך אם רוצים לטפל בעניין הזה בצורה רצינית, צריך להקים משטרת הגירה כמו שיש בכל מדינה אירופית.

יהודה שגב: למשטרת ההגירה צריך להיות תקציב נפרד ושוטרים נפרדים.

יהודה שגב: זה צריך להיות משהו אחר לגמרי.

יהודה שגב: הדבר השני; תופעת הברחנות בענף הבנייה הכפילה את עצמה בחודשיים האחרונים, כתוצאה מכך שאסרו עלינו לבצע ניודים בין קבלנים שיש להם אשרות וויזות.

יהודה שגב: העניין הזה גרם לכך שיותר ויותר אנשים נטשו, והלכו לעבוד במקומות אחרים.

יהודה שגב: חייבים לחזור לנוהל שקבע משרד העבודה הקודם, שמאפשר לקבלנים לנייד עובדים בינם לבין עצמם.

יהודה שגב: ניוד הוא נוהל פנימי שמאפשר לקבלן שיש לו ויזות להעביר באופן זמני, לתקופה של חודשיים עם הארכה של חודשיים נוספים, להעביר לקבלן אחר, שיש לו ויזה.

יהודה שגב: אנחנו תומכים בעניין בתנאי שתהיה רשות הגירה או משטרת הגירה, ושתהיה אכיפה כמו שצריך.

שאול גרסיה: רציתי לציין את הנסיון לגרוש של עובדים, שהוא בניגוד לחוק.

שאול גרסיה: אתם כנראה לא מבינים את זה.

שאול גרסיה: אנשים פה רואים בעובדים חפצים או כלי בידיהם, אבל לעובדים מותר לעזוב מקום עבודה אם הם רוצים, כמו שלכם מותר, ולכן המושג  'בורחים' הוא לא רלוונטי.

שאול גרסיה: הם לא כלבים, אלא בני אדם.

שאול גרסיה: אדם יכול לעזוב מקום עבודה אם הוא רוצה.

שאול גרסיה: אנחנו מחשיבים את עצמנו חברה ליברלית, וצריך להבין שלאנשים יש חופש תנועה.

איוב קרא: כן, אבל הם הובאו לפה כדי לעבוד במקום מסוים בחברה מסוימת.

שאול גרסיה: זה עדיין לא הופך אותם לחיות.

קריאות: - - -

שאול גרסיה: בכל הקשור לויזות, אסור לקחת ויזות של עובד, אבל זה נעשה באופן גורף כמעט על ידי כל החברות, כולל "סולל בונה".

יאיר יצחקי: אני לא לוקח!

שאול גרסיה: גם שכר-מינימום זה חלק מהחוק.

יאיר יצחקי: אני מודיע ומצהיר, אנחנו משלמים רק לפי החוק.

יאיר יצחקי: בעניין הדרכונים – תראה את הפרדוקס; אנחנו מחזיקים דרכונים ב"סולל בונה".

יאיר יצחקי: מי שמחזיקות בדרכונים הן חברות סיניות ממשלתיות.

יאיר יצחקי: אני הגשתי תלונה במשטרה נגד החברות האלה, ושם דבר לא נעשה בקשר לזה.

יאיר יצחקי: השגרירות הסינית באה למשטרת ראשון לציון, ואמרה שזה רכוש של סין.

יאיר יצחקי: שום דבר לא נעשה!

שאול גרסיה: אני מציע לקבלנים, שאם אתם לא רוצים לעבור על החוק – תשלמו טוב.

שאול גרסיה: אני בטוח שאף עובד לא יעזוב מקום עבודה שמשלם לו טוב.

שאול גרסיה: הסדרת עניין הכבילה נחוץ כדי להסדיר את העניין הזה.

מיכל פינצ'וק: אני אמשיך ממה שהוא אמר בהצעה אופרטיבית.

מיכל פינצ'וק: למעשה, כל מה שהוצג פה זה הפן השני של הסדר הכבילה.

מיכל פינצ'וק: הסדר הכבילה כובל את העובד למעסיק ואת המעסיק לעובד.

מיכל פינצ'וק: כל הבעיות האלה יכולות להיפתר על ידי הסדרה שונה של הקשר בין המעסיק לעובד, וזה, לטעמנו, על ידי הסדר כבילה ענפי.

מיכל פינצ'וק: יש לי שאלה שנמצאת ברקע, אצלי לפחות, ולא הועלתה פה; למה העובדים הזרים צריכים לעזוב?

מיכל פינצ'וק: אחת הבעיות החמורות ביותר היא הבעיה של שמירה על זכויות העובדים הזרים כאשר הם עובדים אצל המעסיקים האלה, ואני לא מדברת ספציפית על מי שנמצא פה.

מיכל פינצ'וק: זה דבר ידוע, ופורסמו על העניין הזה נתונים על ידי מבקר המדינה.

יאיר יצחקי: את צודקת, אז תטפלו בזה.

יאיר יצחקי: תקנסו מי שמעסיק במדינת ישראל עובד ולא נותן לו את הזכויות שלו בקנס שלא יהיה כדאי לו.

מיכל פינצ'וק: להזכירך, אני לא מדינת ישראל.

יאיר יצחקי: את מפנה את הדברים לכיוון הלא-נכון.

מיכל פינצ'וק: לא, אני יושבת מולך ובמקרה אני מסתכלת עלייך כרגע.

מיכל פינצ'וק: אני מפנה את הדברים לאגף האכיפה במשרד העבודה והרווחה.

מיכל פינצ'וק: לפי הנתונים שאנחנו קיבלנו מאגף האכיפה, 85% בערך מהקנסות שמטיל אגף האכיפה מופנים כנגד מעסיקים שהעסיקו עובדים שלא כדין.

מיכל פינצ'וק: מעט מאוד מהקנסות מופנים כנגד מעסיקים שלא שמרו על חוקי העבודה.

מיכל פינצ'וק: בין היתר, צריך לדאוג לזכויות של העובדים הזרים, ועל ידי כך להבטיח שלא יהיה להם רצון לעזוב את המעסיק הזה.

מיכל פינצ'וק: ברגע שהעובד עוזב את המעסיק, הוא מסכן את עצמו, וזה לא דבר שהוא עושה סתם כך.

מיכל פינצ'וק: אדם שמגיע לכאן יודע, ואם הוא לא יודע אז יש להסביר לו, שברגע שהוא יעזוב את המעסיק הוא מסכן את עצמו.

מיכל פינצ'וק: זה כבר בגדר עובדה כמעט ידועה, שנמצאת בחקירה, לגבי הסכומים הגבוהים שהאנשים האלה, בעיקר העובדים מסין, נאצלים לשלם כדי להגיע לכאן.

מיכל פינצ'וק: הם לא סתם יסכנו את הכסף הזה שהם שילמו, ויעברו למעסיק אחר, אם הזכויות שלהם ישמרו, והם יקבלו שכר ראוי.

אברהם רביץ: אני מאוד ואהב את אבירי הסדר והחוק, אבל אני רוצה להסביר עניין פשוט.

אברהם רביץ: כשאומרים לי שאני זכאי לקבל שני פועלים תאילנדים, זה אחרי שבדקו אותי מלמעלה עד למטה בכל דרך שאפשר, ונקבע שלי מגיעים שני פועלים תאילנדים.

אברהם רביץ: באה אליי מדינת ישראל ואומרת לי, שאני אקבל את הפועלים התאילנדים בתנאים מסוימים, וביניהם, שעליי לחתום איתו על חוזה בתאילנד.

אברהם רביץ: אני חותם איתו על חוזה בתאילנד, מתחייב לכל מה שמדינת ישראל אמרה לי לשלם לו ולתת לו, וכשהוא בא לארץ, נואמים לי כאן שאם אני לא רוצה לעבור על החוק אז אני צריך לשלם יותר.

אברהם רביץ: אני משלם כמה שקבעה לי המדינה, ולא צריך לשלם יותר.

אברהם רביץ: מה את מציעה פה?

אברהם רביץ: קבילה בתוך הענף.

אברהם רביץ: זאת אומרת, שאני צריך לשלם 10 דולר יותר לתאילנדי, והם יקבלו חמישה פועלים תאילנדים, כשלא מגיע להם, כי כך נקבע.

ציפי שינקמן: התופעה ידועה לנו.

ציפי שינקמן: נכון שבתקופה האחרונה היא התגברה, אבל זה לא כמו שעלה כאן.

ציפי שינקמן: התופעה היתה בעבר גם בבניין, זה לא דבר חדש, ואני רוצה לעמוד על מספר נתונים מהשטח, בעיקר מעדויות שאנחנו לוקחים מעובדים, על סיבות של עובדים שבורחים.

ציפי שינקמן: זה לא נכון להגיד שהקבלנים לא עשו שום דבר, אבל מצד שני, יש בהחלט קבלנים שעובדים על פי החוק, ויכול להיות שהם סובלים מקבלנים אחרים, שמפרים את החוק.

ציפי שינקמן: הסיבות הן מגוונות.

ציפי שינקמן: בחלקן הגדול מדובר בטענות כלפי הקבלנים, ובכלל מעסיקים, שמפרים את החוזים שחתמו עם העובדים, מלינים בתנאים לא הולמים, לא משלמים את השכר, או משלמים את השכר דרך חברות כוח אדם, כשבפועל העובד לא מקבל את הכסף שלו ונאלץ לנטוש את מקום העבודה.

ציפי שינקמן: מצד שני, יש בהחלט עובדים, שברגע שמציעים להם מספר סנטים יותר, מחליטים לברוח.

ציפי שינקמן: יש כאלה שבטרם הגיעו לארץ, או הגיעו לארץ ובטרם התחברו למעסיק, כבר יודעים לאן ינטשו ומי המעסיק החדש שיעסיק אותם.

ציפי שינקמן: זו תופעה ידועה, ויש לנו יחידה במשרד, שמטפלת בנושא הזה.

ציפי שינקמן: דבר נוסף שלא ניתן להתעלם ממנו, הוא עניין הקבלנים, שמתלוננים על הברחנים, ומצד שני, הם בעצמם מעסיקים את הברחנים.

ציפי שינקמן: כלומר, קבלן מסוים מעסיק ברחן של קבלן אחר.

ציפי שינקמן: אני מציעה לעשות סדר בענף עצמו, ולהטיל סנקציות על קבלנים, כדי שלא יעסיקו ברחנים.

ציפי שינקמן: כך הברחנים ידעו שלא יקבלו אותם, או שהם יאלצו לעבור לענף אחר.

יאיר ביטון: אבל מי יעשה את זה?

יאיר ביטון: את באה אל עצמך בטענות.

ציפי שינקמן: אתם לא יכולים לצפות שאנחנו נהיה המשטרה, כי אנחנו משרד העבודה והרווחה, ואנחנו לא מצפים שאתם תהיו המשטרה.

ציפי שינקמן: כמו שאמרתי, הטיפול הוא משולב, ואנחנו פועלים בשיתוף פעולה מלא והדוק עם משטרת ישראל ומשרד הפנים.

ציפי שינקמן: שני הגופים הללו עושים את המקסימום כדי לפתור את הבעיה.

ציפי שינקמן: כולכם יודעים שגם המצב הבטחוני מקשה על התנופה, כמו שהרגשתם בתחילת השנה.

ציפי שינקמן: נראה לי, שהפתרון שעלה כאן, רשות ההגירה, יביא לפתרון, שיהיה תקנים או עובדים נקודתיים, שיטפלו באותה תופעה ובנושא העובדים הזרים בכלל.

ציפי שינקמן: בעניין הטיפול במעסיקים, אנחנו כמשרד העבודה והרווחה מטפלים מול מעסיקים.

ציפי שינקמן: משטרת ישראל ומשרד הפנים נמצאים כאן כדי לענות לכם על נושא הגירוש, ההוצאה של העובדים ונושאי ההסדר, כדי להחזיר אותם בחזרה.

ציפי שינקמן: בכל אופן, אגף האכיפה לא מטפל בכל חוקי המגן.

ציפי שינקמן: הוא מטפל רק בחוקי המגן במישור הפלילי, ולגבי חריגות של מעסיקים, בכל חוקי המגן, אנחנו כאגף האכיפה לא מטפלים בזה, כי זה נמצא בטיפול בהליך אזרחי.

ציפי שינקמן: כאן מדובר על נושאים כמו הלנת שכר, שגם זה חלק מאותן בעיות שנתקלים בהן אצל מעסיקים, אך משרד העבודה ספציפית לא מטפל בזה.

ציפי שינקמן: לעניין נתונים, מתחילת השנה הטלנו 20 מיליון ש"ח קנסות מנהליים על מעסיקים מפרי חוק, שמתוכם, נכון להיום, 6 מיליון שקלים כבר נגבו.

ציפי שינקמן: מתחילת השנה יש כבר 11 גזרי דין בעקבות למעלה ממאתיים כתבי אישום שהוגשו מאוקטובר 2001.

ציפי שינקמן: כלומר מבחינתנו, המגמה היא להחמיר כנגד מעסיקים מפרי חוק, אבל עם זאת אין ספק שצריך להרתיע את העובד, ואני מציעה שמשרד הפנים ומשטרת ישראל יתייחסו לזה.

איוב קרא: אני מבין, שהלכתם על מעסיקים ולא על עובדים.

ציפי שינקמן: אנחנו כמשרד העבודה מטפלים במעסיקים, ויש כאן המשרדים הרלוונטיים, שיתייחסו לעובדים.

איוב קרא: יש לכם הערכה כמה ברחנים יש?

ציפי שינקמן: אין לנו הערכה, אבל אני אדגיש שאנחנו מקבלים מכתבים, גם מ"סולל בונה" וגם מקבלנים אחרים, על נטישת עובדים, אבל זה משהו ערטילאי.

ציפי שינקמן: אנחנו מקבלים דיווחים על נטישות, אבל אין לנו אפשרות לבלוש אחריהם.

ציפי שינקמן: אם התלונות הן על מקום עבודה, אנחנו מטפלים בנושא, ויש כאן חלק מהחברים שיודעים על הטיפול, אבל אם הם ברחו, אין לנו אפשרות לבלוש אחריהם.

יאיר יצחקי: יש לי שאלה אינפורמטיבית, לא קנטרנית.

יאיר יצחקי: מחר באים מ"סולל בונה" או מכל חברה אחרת, ואומרים לכם איפה נמצאים אנשים שעבדו אצלם.

יאיר יצחקי: אתם תטפלו?

ציפי שינקמן: אנחנו מטפלים, ואני טיפלתי באופן אישי בחברה שלכם.

ציפי שינקמן: כשאתם מדווחים על מקום עבודה ספציפי, אנחנו, בשיתוף עם משטרת ישראל ומשרד הפנים, פועלים לגירוש אותם עובדים ומטפלים בקבלן שהעסיק אותם שלא כחוק.

אלן אבשלום: אנחנו מקבלים עשרות פקסים ביום על ברחנים, אבל כמו שציפי אומרת, המידע הוא מאוד כללי, לא יודעים לאן הם ברחו, ואין מערכת כדי לבלוש.

אלן אבשלום: אנחנו בסך הכל תשעה אנשים ברוטו, שבעה נטו בשטח.

אלן אבשלום: זה כל מה שמייצרת תל אביב, שזה למעשה 50% ממדינת ישראל.

אלן אבשלום: 40%-30% מהמעצרים שלנו, ומתחילת השנה ערכנו בערך 700 מעצרים, הם מעצרים של ברחנים.

אלן אבשלום: כל השאר הם פליליים, ויש גם אחוז קטן של שהייה בלתי-חוקית.

אלן אבשלום: ברגע שאנחנו יודעים איפה נמצאים ברחנים, וזה בתחום הגזרה שבה אנחנו מטפלים, הצוותים של משרד העבודה יוצאים למקום, ומטפלים בה במקום.

אלן אבשלום: המעסיקים מקבלים קנסות, והעצורים עוברים לרשות בתי הסוהר.

איוב קרא: צריך להעניש את המעסיק, לא את העובד.

אלן אבשלום: אבל העובד כבר ברח, הוא לא חוקי.

אלן אבשלום: למעשה, המעסיקים אפילו לא יושבים 24 שעות.

אלן אבשלום: בחקיקה אין שום דבר שיכול להרתיע מעסיק.

אלן אבשלום: הקנס הכספי לא מרתיע, כי לא תמיד משלמים, הולכים לבתי משפט, זה נסחב הרבה שנים, ואין הרתעה.

אלן אבשלום: בתכל'ס, יום למחרת המעסיק הולך לשוק ואוסף עוד שניים.

אלן אבשלום: מבחינתנו, ברגע שמשרד הפנים מדווח לנו שהוא נטש את החברה, מבחינתנו הוא בר-מעצר.

אלן אבשלום: הוא לא חוזר מייד הביתה מהכלא.

אלן אבשלום: יכול להיות שהוא ישוחרר, כי הוא ברח מסיבות הומניות – לא טיפלו בו כמו שצריך או לא שילמו לו.

איוב קרא: אז למה לא מעלים אותו על מטוס ומחזירים אותו הביתה?

אלן אבשלום: יש בית דין, שנמצא במעמד של שופט שלום, ואין עליה ביקורת.

אלן אבשלום: אנחנו לא יכולים להתלונן על זה, ויש בעיה לא פשוטה בנושא הזה.

אלן אבשלום: אבל אם מקבלים דיווחים על אנשים שנטשו, יודעים איפה הם, וזה בתחום הגזרה שאנחנו מטפלים בה – אנחנו עושים את העבודה.

חגי הרצל: אנחנו נמצאים במצב של כמעט אנרכיה בכל מה שקשור לתחום העובדים הזרים, ובוודאי בתחום של הפרת תנאי אשרה.

חגי הרצל: זה הפך להיות שוק דומיננטי, וזה דבר חמור מאוד מבחינת שלטון החוק.

חגי הרצל: אנשים באים עם אשרות, לאחר שעשינו איתם הסכם שיבואו לעבוד במדינת ישראל, ועוד בשדה התעופה חלקם הגדול יודע שהוא הולך לעבוד כמפר תנאי אשרה, כי זה הסיכוי שלו לחזור עם ממון גדול הרבה יותר חזרה לביתו, במידה והוא חוזר.

חגי הרצל: לכן, מבחינה לאומית, שלטון החוק מופר בצורה הכי בוטה, וזה הדבר הכי חמור מבחינתי.

חגי הרצל: לא יכול להיות שבשוק הזה, של הפרת תנאי אשרה בכל התחומים, בניין, חקלאות וסיעוד, נהיה מוצפים בפניות, ולא יהיו לנו כלים להתמודד עם התופעה.

חגי הרצל: התוצאה היא שאין הרתעה, בוודאי בתחום של הסיעוד.

חגי הרצל: לבי ממש כואב כשזקנה, קשיש או נכה מספרים לי שנטשו אותם, הם לא יודעים לאן, ואחרי כמה חודשים הם גם מקבלים תביעה של עשרות אלפי שקלים מאותו עובד על הבראה, פיצויים, מחלה, וכד'.

חגי הרצל: הדברים הם חמורים ביותר.

חגי הרצל: הם הולכים לבתים חזקים, עוסקים שם במשקי הבית, וגם שם אנחנו לא אוכפים את החוק.

חגי הרצל: זאת האמת.

חגי הרצל: השבוע פגשתי קבלן גדול מאוד.

חגי הרצל: הוא אמר לי שהוא לא רוצה להיות עבריין, אבל שאנחנו כופים עליו לעבור על החוק.

חגי הרצל: הוא ביקש ממני להגן עליו, ואמרתי לו שאני לא מסוגל.

חגי הרצל: אני מדבר עם קציני משטרה במשרד העבודה, שאכפת להם, כדי ליצור איזושהי הרתעה.

חגי הרצל: יש ממש קריסה טוטאלית.

חגי הרצל: אין הרתעה, והסיבות הן ידועות; משטרת ישראל עסוקה מפה עד הראש, והכלים שעומדים לרשותנו אינם מתאימים למציאות המתהווה החדשה.

חגי הרצל: הם יודעים שאנחנו לא יכולים להתמודד עם התופעה הזאת.

חגי הרצל: סינים אמרו לי, שהם משלמים עד 10,000 דולר עבור הזכות לעבוד במדינת ישראל, ולכן הם עובדים באופן חוקי.

חגי הרצל: אחרת, גם אם הם יחזרו הביתה, הם יחזרו ללא רווח מינימלי.

חגי הרצל: לכן, אם המערכות לא יתעשתו, וכבר ניסינו להתאחד יחד עם כל המשרדים כדי ליצור הרתעה, אין סיכוי שבעולם שנגרש 200,000-150,000.

חגי הרצל: אני מדבר על שוק של למעלה מ- 300,000 זרים, וזה כולל את הירדנים, הפלשתינאים, המצרים ועובדים הזרים.

חגי הרצל: אין לזה אח ורע בשום מדינה אחרת בעולם, ויש היום יותר זרים מאשר מובטלים במדינת ישראל.

חגי הרצל: אגב, הוועדה שהממשלה הקימה קיבלה החלטה השבוע, שמחזקת את הקמת רשות הגירה במשרד הפנים.

חגי הרצל: הוועדה היא בראשות יובל רכלבסקי, שעושה עבודה טובה ומקצועית מאוד, ועד סוף החודש הזה אנחנו קוראים להביא לממשלה המלצות, כשההמלצה העיקרית שלנו היא הקמת רשות לאומית לטיפול בכל המכלול של הזרים.

חגי הרצל: זה עיגון של משאבים וסמכויות שפזורים במספר משרדי ממשלה לראשות אחת, כדי שתהיה כתובת אחת לכולם, וזה יתן את המענה הראשוני והנכון לתופעה הנוראית הזאת שמתהווה.

חגי הרצל: מבחינת מדינת ישראל, מה שמטריד הוא, שאנחנו יודעים בוודאות, שבסופו של דבר שליש מסך כל הזרים האלה מתכוון להפוך למהגרים לא חוקיים במדינת ישראל.

חגי הרצל: אנחנו רואים כבר דור שני לבני מהגרים, המשפחות שלהם גדלות כאן, מדברים רק עברית ולא רוצים לחזור לדרום אמריקה או לאפריקה, כי כאן הם גדלו.

חגי הרצל: מבחינתם, בצדק הם תובעים את המעמד והזכויות שלהם, ואנחנו ממשיכים לשחק את הבת יענה.

חגי הרצל: בסוף החודש הזה נבוא לממשלה, ואם הממשלה באמת ובתמים רוצה להתמודד עם הנושא הזה בראייה הלאומית הכוללת, בעיקר לטווח הארוך, כדי להגן על המדינה כמדינה יהודית דמוקרטית וגם להגן על אלו שרוצים לשמור על החוק, היא תאמץ את ההמלצות.

חגי הרצל: הכוונה היא בטווח המיידי לרכז סמכויות כבר תחת יחידה אחת, ולהתחיל לפעול, כדי שלכולכם תהיה כתובת אחת, לפחות בשלב הראשון.

חגי הרצל: זו תהיה מנהלת עם 'שיניים', עם סמכויות, ויותר מזה – עם אחריות.

יאיר יצחקי: זה פתרון מצוין, רק צריך לקחת בחשבון, שזה עניין של זמן.

איוב קרא: יש בממשלה הנוכחית כיוון מאוד חיובי.

איוב קרא: אתמול ראיתי אצל ראש הממשלה נכונות לגבי הנושא.

יאיר יצחקי: אנחנו איתכם, צריך לעשות את זה, אבל צריך להיות ריאליים.

יאיר יצחקי: עד שהעסק הזה יתחיל לפעול יקח זמן.

יאיר יצחקי: לדעתי, אתה צריך לתת דעתך לא רק לפתרון, אלא לראות גם מה לעשות עד אז, כי המצב הולך ומדרדר.

איוב קרא: יש הערכה כמה נוטשים?

מיכל יוספוב: אין לנו הערכה כמה נוטשים את החברות, אנחנו רק מקבלים מידע מהקבלנים, ומעדכנים.

מיכל יוספוב: לגבי שוהים כדין שעובדים לא במקום העבודה שלהם, למשרד הפנים אין התנגדות להחזיר אדם כזה למעסיק המקורי.

מיכל יוספוב: אם הוא מגיע למעשיהו, אנחנו מוודאים את זה, יוצרים קשר עם המעסיק, ואם הוא מוכן לבוא לקחת אותו, אין לנו בעיה שהוא יחזור למעסיק המקורי.

יהודה שגב: אני אשמח מאוד שתעבירי לנו את השמות האלה, ואנחנו נעזור לכם להעביר אותם לקבלני המקור שעליהם הם רשומים.

דן אורנשטיין: אני רוצה להתמקד בשני נושאים עיקריים, ובהם אתייחס גם אל נושא רשות ההגירה, שחברי חגי הרצל התייחס אליו.

דן אורנשטיין: שני הנושאים העיקריים שעלו בוועדה הזאת הם מטבע הדברים גם הנושאים העיקריים במציאות שאנחנו מתמקדים בה, והם הנושאים של אכיפה וניידות בתוך הענף.

דן אורנשטיין: לגבי אכיפה, ברור שאת החוק צריך לאכוף, כולל החלטות בתי המשפט.

דן אורנשטיין: כפי שאמר חברי, אני לא יכול להזכיר עובדות.

דן אורנשטיין: לפעמים משרדי הממשלה מתקשים לאכוף את החוק, כולל החלטות של בית משפט.

דן אורנשטיין: כאשר מדברים על החוק, יש חלוקה לשני תחומים עיקריים.

דן אורנשטיין: קודם כל, מדברים על הפן של שהייה חוקית או לא חוקית, כניסה וגירוש, שאנחנו תיקנו בתיקון גדול, אבל מבחינת האכיפה, כפי שאמר חגי הרצל, אנחנו צריכים להשלים עוד מהלך.

דן אורנשטיין: כפי שאמר מנכ"ל התאחדות הקבלנים, לרוב המדינות שמתמודדות עם תופעה של עובדים זרים יש יחידות שמיועדות לנושא הזה.

דן אורנשטיין: הנסיון מלמד, שכאשר מקבצים פקידים לנושא מסוים ומייעדים אותם לנושא מסוים, זה יותר יעיל.

דן אורנשטיין: זה מה שצריך לעשות, ואין מנוס מזה.

דן אורנשטיין: כאיש חקיקה אני יודע שחקיקה לוקחת זמן, אבל אנחנו רואים שכאשר יש כמה אינטרסים שמעוניינים בחקיקה, כולל הממשלה, ואני מחזיק בידי את התכנית הכלכלית של הממשלה שאושרה לפני עשרה ימים, יש אפשרות לקדם חקיקה מהירה.

דן אורנשטיין: מדובר בחוק הכניסה לישראל, וגם אם יהיה פה עיגון של משאבים, צריך להבין את התפקידים על פי חוק של משרדי הממשלה השונים.

דן אורנשטיין: אחד החברים כאן דיבר על אכיפה פרטית שהוא ניסה לעשות.

דן אורנשטיין: נכון שהרשויות צריכות לאכוף את החוק, אך כאשר מדובר בסמכויות של השלטון, לא יכולה להיות אכיפה פרטית, וכפי שציפי ציינה, זה לא התפקיד של משרד העבודה.

דן אורנשטיין: משרד העבודה, ככל משרד ממשלתי, פועל בתיאום עם משרדים אחרים, ולכן גם היועץ המשפטי לממשלה אישר למשרד העבודה להשתתף בצוותים משותפים עם משרדים אחרים.

דן אורנשטיין: גם אם תהיה רשות הגירה, ואנחנו מקווים שכן, התפקיד הוא בעיקר של משרד הפנים, שאמון על החוק, וצריך לתת את המשאבים כדי לאכוף.

דן אורנשטיין: לגבי מה שנאמר פה לגבי המשטרה, המשטרה נדרשה למלא חלל, כי לא הצלחנו להתגבר על בעיות האכיפה.

דן אורנשטיין: צריך לאכוף את חוק הכניסה לישראל, וכך גם את חוקי העבודה.

דן אורנשטיין: זאת זכות בסיסית של העובדים, וזה גם אינטרס של המדינה לא ליצור תנאים של תחרות בלתי הוגנת.

דן אורנשטיין: כעיקרון, רוב חוקי העבודה הם בעלי אופי פלילי ואזרחי ואחד, כלומר ניתן לתבוע באופן פרטי בבית המשפט, ובנוסף יש עבירות פליליות שהמדינה אוכפת.

דן אורנשטיין: כך חוק שכר מינימום, העובד יכול לתבוע את המעסיק, והמדינה יכולה להביא את המעסיק לדין פלילי, על שהוא לא משלם שכר מינימום.

דן אורנשטיין: כפי שאמרה ציפי בצדק, רק הנושא הפלילי נמצא בסמכות של משרד העבודה.

דן אורנשטיין: גם פה יש נושא שצריך להתמקד בו, והתייחסו אליו בדיונים קודמים; כאשר עובדים מגישים תביעות בבית הדין לעבודה, לעיתים התביעה מתבררת רק לאחר שהם עוזבים את הארץ, ואת ההליכים האלה צריך לזרז.

דן אורנשטיין: צעד אחד בענין הזה היה קביעת נוהל בקביעת עדות מוקדמת, אבל גם את המהלך הזה לא השלמנו.

דן אורנשטיין: אם יש משהו בנושא האכיפה שהוועדה מעוניינת בו, זה דברים ספציפיים שהיא יכולה לעקוב אחריהם ולראות את הביצוע שלהם.

דן אורנשטיין: הנושא המרכזי כאן הוא בענייני אכיפה.

דן אורנשטיין: אני לא יכול לבוא כאן עם החלטה קונקרטית של שר העבודה בממשלת ישראל בקשר לניידות בתוך הענף, אך מה שאני יכול לומר הוא שנושא הניידות בענף נמצא בבדיקה רצינית של משרד העבודה ושל שר העבודה.

דן אורנשטיין: כעיקרון כבר יש לנושא עוגן בחוק, אך שוב – המהלך לא הושלם, כלומר בטיפול הגדול בחוק עובדים זרים נאמר - - -

קריאה: דנים, דנים, דנים, אבל בינתיים הם נוטשים.

דן אורנשטיין: אני מכיר את הדיאלוג הזה היטב, ואני אומר בגלוי, שביחסים בין הממשלה לציבור, בגלל סדר היום העמוס, צריך ללחוץ כדי שנביא את הסחורה.

דן אורנשטיין: אני מדבר על דברים שנמצאים בשלבים מאוד מתקדמים.

דן אורנשטיין: אמרו כאן אנשים, בוודאי לגבי ענף הבנייה, שהם בעד ביטול הסדר הכבילה למעסיק מסוים, בתנאי שתהיה אכיפה.

דן אורנשטיין: אנחנו מסכימים לכך, מדובר פה בכלים שלובים, וזה צריך לעבוד יחד.

דן אורנשטיין: המגמה היא לפעול לביטול הכבילה.

דן אורנשטיין: כמובן שזה ייעשה כמו שהממשלה צריכה לעשות, בהתיעצות עם כל הגורמים.

דן אורנשטיין: תחום הסיעוד צריך טיפול מיוחד, ונמסר לי ממשרד העבודה שיש צוות שמגיש המלצות גם בעניין הזה.

דן אורנשטיין: אם הוועדה רוצה לקדם רעיונות מעשיים, היא צריכה להתמקד ביישום דברים שהם בשלבים מתקדמים לגבי רשות הגירה וניידות בתוך הענף או ביטול הסדר הכבילה באותו ענף.

יוסי אונגר: אני מאמין שמה שהרצל מוביל ומה שכולם פה אומרים, אולי ימגר, אבל אם אני מסתכל על החקלאים בשטח, אז הפתרון הזה אולי טוב לעונה הבאה או לשנים הבאות.

יוסי אונגר: המצב היום הוא חמור מאוד.

יוסי אונגר: משרד העבודה יצא יחד עם שגרירות תאילנד, בניגוד לחברים מהערבה, ואמר לעשות סדר גם בבלגאן הזה.

יוסי אונגר: צריך להוציא קול קורא, בשיתוף כולנו יחד, גם עם השגרירויות השונות, לאסוף אותם ולהחזיר כל אחד למקום שאותו הוא נטש, כדי להביא את כוח העבודה החסר.

יוסי אונגר: יש בחקלאות קרוב ל- 4,000-3,000 נוטשים, וצריך להחזיר למעסיק את הנוטשים האלה.

יוסי אונגר: מצד אחד אני לא רוצה לעודד נוטשים, אך מצד שני אנחנו צריכים עובדים.

יוסי אונגר: החקלאים שלנו באמת סובלים מהחוסר הזה.

יוסי אונגר: אם נוכל להחזיר אותם למעסיקים המקוריים שלהם, נועיל לטווח הקצר.

יוסי אונגר: לגבי הטווח הארוך, אני מסכים לכל הרעיונות.

איוב קרא: אני רוצה לשאול, אם מעסיק מסוים קיבל אישור להביא עובדים, למה בכל זאת משרד הפנים מתנגד.

איוב קרא: זה לא תפקידו להתנגד, ואני רוצה לדעת מה עומד מאחורי זה, כשתפקידכם לבצע.

מיכל יוספוב: יש החלטה של 'שמיים סגורים'.

איוב קרא: רציתי רק לשמוע, לפרוטוקול.

איוב קרא: אני העליתי את הנושא הזה כבר פעמיים לפני ראש הממשלה, גם אתמול, מול כל העולם.

איוב קרא: לדעתי, זאת סוגייה מאוד רגישה וחשובה, שמשליכה על עתיד מדינת ישראל באופן דרסטי.

איוב קרא: חשבתי לקבל בדיון היום רעיונות אחרים, והבנתי שהמצב מסובך אפילו יותר ממה שמחשבתי.

איוב קרא: אתמול היה ויכוח קשה בין ראש הממשלה לשר לבטחון פנים בסוגייה הזאת, אחרי שהבאתי את הנושא הזה.

איוב קרא: אני אומר כאן חד משמעית, שמרוב העומס על הממשלה בנושאים הבטחוניים, הנושא הזה שולי, למרות שאם לא היה הנושא הבטחוני, זה היה צריך להיות הנושא הראשון במעלה בטיפול.

איוב קרא: שמעתי משר האוצר שההליכים לרשות ההגירה אוטוטו מסתיימים.

איוב קרא: הייתי רוצה יחד אתכם, המעסיקים ונציגי המגזרים, לערוך ישיבה עם רכלבסקי, כדי שישמע אתכם, וכדי שלא יהיה חלילה מצב שנציגי המגזרים לא יהיו שותפים לרעיונות של רשות ההגירה.

איוב קרא: לכן צריך לקבוע ישיבה מיוחדת של הועדה יחד עם המעסיקים, כדי שישמעו את כל הרעיונות.

איוב קרא: זה יכול להוסיף הרבה, וצריך לקבוע פגישה דחופה.

איוב קרא: ברשות הגירה מדובר במתן תקנים למשטרה, למשרד העבודה וכו', וזו עבודה רבה לטפל בסוגיית הברחנים וכל מה שסביב הסוגייה הזאת.

איוב קרא: לכן נקיים ישיבה דחופה עם כל הגורמים הללו פה בוועדה באופן הכי דחוף שאפשר, ונבקש לזרז את הקמת הרשות לענייני הגירה.

איוב קרא: אני גם מבקש להוציא מכתב על אי כבילת ניוד עובדים באותו ענף לשר העבודה והרווחה, לשר הפנים ולשר החקלאות.

איוב קרא: אנחנו נבקש להוציא היום מכתב, שיאפשר לנייד את העובדים בין מעסיקים באותו ענף.

איוב קרא: אני חושב שלא תהיה בעייה בעניין הזה.

איוב קרא: אני דורש ממשטרת ישראל ומגורמי האכיפה, שאם נעצר עובד שמתברר שיש לו ויזה לעבודה ושהוא נטש את המעסיק שלו, חד משמעית להעביר אותו אל ארגון הקבלנים או לארגון החקלאי, למעסיק הרלוונטי, כדי שידעו לטפל בו.

איוב קרא: הכוונה היא, כמובן, להעביר למעסיק, אבל דרך הארגון, כי יכול להיות שהמעסיק כבר לא רוצה אותו.

איוב קרא: בנושא התאילנדים, אני מבקש לקבוע לי פגישה עם שגריר תאילנד.

איוב קרא: אני אנסה לראות אם אפשר לקדם את הנושא שלכם, ואבקש שחלק מכם יצטרפו לפגישה.

איוב קרא: אני מבטיח לעזור לכם בעניין הזה.

איוב קרא: אני אעלה להצבעה, כנראה בשבוע הבא או בעוד שבועיים, את החוק שלי, שכבר נח על שולחן הכנסת.

איוב קרא: אני רוצה שמעסיק שחלילה יפר חוק או יעסיק עובד לא חוקי יקבל עונש של מאסר עד שנה, כולל קנס של עד 200,000 ש"ח וכולל שלילת רשיון עסק.

איוב קרא: כל עוד לא קמה רשות הגירה, המנגנון מאוד קטן, וזה כמו מנוע קטן שלא יכול לפעול.

איוב קרא: נשאר לנו לטפל במעסיקים, עד תחילת עבודת רשות ההגירה.

איוב קרא: אני מניח שברגע שהחוק הזה יתפרסם, אנשים ירתעו מלהעסיק באופן לא חוקי.

איוב קרא: אני מודה לכם על ההשתתפות בישיבה.

איוב קרא: ----------------------------------------