הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 15, פרוטוקול מספר 87, 2002-05-07 00:00

איוב קרא: אני  פותח את ישיבת הוועדה.

איוב קרא: נדון כאן היום על השהייה הבלתי-חוקית בעיקר של ערבים פלשתינים מאיו"ש בתוך הכפרים הערביים והטיפול בהם.

איוב קרא: הגיעו הרבה תלונות מגורמים שונים מתוך המגזר הערבי, על כך שזה הפך להיות נטל ומטרד.

איוב קרא: בכפרים מסוימים יש כמעט 20% מתושבי המקום שהם שוהים בלתי חוקיים, או אנשים שמסיבות שונות נמצאים שם, כשהם לא אמורים להיות שם.

איוב קרא: אני מעריך שלמרות שבחודשים האחרונים ישנם יחסית יותר מעצרים מבעבר – זו לא התשובה למיגור התופעה של שוהים בלתי-חוקיים בתוך הקו הירוק.

איוב קרא: אני חושב שצריך לראות את הקונספציה הזאת בראייה של רווחת אזרחי ישראל, ערבים כיהודים, ולראות איך מתמודדים עם הבעיה הזאת.

איוב קרא: נמצאים פה ראש מועצה והצד של המשרד לבטחון פנים.

איוב קרא: כמובן שהשכר שלהם הוא יחסית זול, והשעות שהם יכולים להקדיש הם גורמי-מפתח להרבה מעסיקים להעסיק אותם.

איוב קרא: בישובים באיו"ש זה הביא לידי כך שלא פעם, בדרכים שהן לא דרכים, מנסים בכל מצב להשיג את התושבות והאזרחות בישראל.

איוב קרא: אנחנו מקבלים תלונות כאלה, אי אפשר לעבור על כך לסדר-היום, וצריך לדעת איך לטפל בתופעה כזאת.

איוב קרא: אני רוצה לשמוע את סלימאן עזסי, ראש מועצת ברא.

איוב קרא: זהו אחד הכפרים היפים, לדעתי ה"סביון" של המגזר הערבי, שדואג מאוד לרווחת תושביו, והישוב נמצא בסטטוס מאוד גבוה.

איוב קרא: מאוד חשוב לנו להגיע לפתרון של הבעיה הזאת, שהיא מאוד רגישה בעיניי, בכיוון חיובי.

איוב קרא: אנחנו לא מחפשים אף אחד, אין לנו כוונה להיות מדינה עם מחשבה שמרנית, אך יש בעיה שמתלוננים עליה, ואנחנו רוצים לשמוע מה קורה שם.

סלימאן עזסי: צריך לדבר על הבעיה בצורה כוללת יותר.

סלימאן עזסי: הבעיה הזאת מתרחשת בכל הארץ, ולא רק במגזר הערבי.

סלימאן עזסי: בארץ יש הרבה עובדים זרים – מהשטחים או מחו"ל – אך משום מה הדגש מושם על המגזר הערבי.

סלימאן עזסי: הבעיה במגזר הערבי היא, שיש הרבה בחורות נשואות בשטחים.

סלימאן עזסי: חלק גדול מהבעלים שלהן לא קיבלו תעודות זהות ישראליות.

סלימאן עזסי: בזמנו, כשלא היה סגר ממושך ומצב קריטי כמו היום, היתה אפשרות שההורים של הנשים יעזרו בשליחת כספים ומזון, כי הבעלים לא יכולים לצאת אל תוך הארץ לעבוד.

סלימאן עזסי: ההורים דאגו לבנותיהם, והרבה פעמים הנשים גרו אצלם, עם הילדים.

סלימאן עזסי: יש בעלים שנשארו בשטחים, ויש שהיו באים בסתר לאשה.

סלימאן עזסי: יש בקשות לאיחוד משפחות, הגישו למשרד הפנים בקשות כאלה לאיחוד משפחות, וזה נמשך עד היום.

סלימאן עזסי: הרי אי אפשר למנוע מבעל לבוא לאשתו!

סלימאן עזסי: זו תופעה מאוד נפוצה.

אבשלום וילן: באיזה הקף של תופעה אתה מעריך שמדובר ברמה הכללית?

סלימאן עזסי: זו תופעה גדולה, מעל 15-10 אחוזים.

סלימאן עזסי: בכפר ברא יש 30 בחורות שהתחתנו בשטחים, חלקן הגדול חזרו, והבעלים שלהן לא יכולים לבוא.

סלימאן עזסי: הבעיה היא לא עם האשה והילדים שלה, כי הם ישראלים, ולכן הם אצלנו.

סלימאן עזסי: הבעיה היא עם הבעל, המפרנס.

סלימאן עזסי: יש משפחות גדולות, עם 12 ילדים, וזה קשה.

סלימאן עזסי: גם המועצה עוזרת להם לעבוד.

סלימאן עזסי: אני מסתכל על זה גם לטווח הארוך.

סלימאן עזסי: סיפרתי לעלמה גרוס, מנהלת מחוז משרד העבודה והרווחה, שאני רואה את זה כסיכון עתידי, כי הילדים האלה, שחיו בגדה בשטחים, והתרגלו לזריקות אבנים וחיים במצב כלכלי קשה מאוד, וכאן בארץ, רואים בתים גדולים, עם אבות שמפנקים את הילדים שלהם, לבוש שונה – הם רואים תרבות אחרת, וזה מעורר אצלם נקמה.

סלימאן עזסי: לכן בכפר שלי אני סובל כבר כמה שנים מבעיות-אלימות; לילדים האלה יש מנהיגות מסוימת, וחבורות של ילדים עושים מעשי-ונדליזם בכביש, בבית הספר.

סלימאן עזסי: כלומר, כבר ניתן לראות את התוצאות השליליות.

סלימאן עזסי: ביקשתי ממנה לעשות סקר מיוחד עבור האנשים האלה, היא נענתה וערכה אסיפה לכל מיני מנהלי-מחלקות במשרד העבודה והרווחה במחוז, יצאה עם סקר, ואני יכול לשלוח אותו אליכם.

סלימאן עזסי: יש שם ממצאים ברורים.

סלימאן עזסי: שלחנו את זה למשרד הרווחה, והבעיה היתה רק חוסר תקציב – איך ליישם את זה.

סלימאן עזסי: צריך לשים את האנשים האלה במסגרות מיוחדות.

סלימאן עזסי: הסכנה היא לטווח הארוך יותר; הסכנה היא שהילדים האלה, שחיו בתרבות מסוימת ועברו לתרבות אחרת, אין להם את המסגרות כמו לשאר הילדים המקומיים.

סלימאן עזסי: אין להם בית משלהם, אבא שידאג להם ומי שיתן להם, אמא בקושי לוקחת כסף כדי לפרנס, ונוצרת תחושה של נקמה, שמסוכנת לטווח הארוך.

סלימאן עזסי: על זה אני מתריע.

סלימאן עזסי: כפר ברא ידוע ככפר הכי שקט בארץ, כפר נאמן ביחסים בין התושבים, עם העולים, וביניהם לבין היושבים מסביב.

סלימאן עזסי: אנחנו הכפר הכי יפה בארץ, שמקבל חמישה כוכבים פלוס – מבחינת ניהול תקציבים – ניהול תקין.

סלימאן עזסי: יש בו 3,000 תושבים המורכבים משתי משפחות בכפר – שתי משפחות שהן ביחסים טובים ביניהן, גם עם יחסי נישואין.

סלימאן עזסי: אבל בחמש השנים האחרונות יש לי תחושה שהילדים הצעירים האלה, בגילאי 10 ומעלה, במיוחד אלה שבאו מהשטחים, והם ישראלים…

איוב קרא: יש גם נשים נשואות וגם גברים נשואים?

סלימאן עזסי: אין בעיה עם הגברים הנשואים.

סלימאן עזסי: מה שחשוב הוא הבעל, שהוא המפרנס.

סלימאן עזסי: הבעיה היא עם הבחורות הישראליות, שהתחתנו עם בחורים מהשטחים.

סלימאן עזסי: הם נשואים מספר שנים, יש להם מספר רב של ילדים, וצריך לבדוק איך אפשר לבדוק את הבעיה הזאת, ולעזור.

סלימאן עזסי: יש פה מצב חברתי, אנושי.

סלימאן עזסי: זה גם טוב למדינה: במקום שהבעל יבוא במסתור ויחזור במסתור, והאשה תהיה בלי בעל ובלי פרנסה…

סלימאן עזסי: יש פה על מיני בעיות, שהמדינה לא יכולה לקבל.

סלימאן עזסי: למה שהאשה תיענש?

סלימאן עזסי: היא לא אשמה, היא התחתנה עם מישהו, שעכשיו יש ביניהם מרחק.

סלימאן עזסי: אי אפשר לסבול את זה, והלחץ תמיד בא על ראש המועצה עם הבקשות.

איוב קרא: אתה אומר שיש אצלכם שתי משפחות.

איוב קרא: 3,000 התושבים הן שתי משפחות?

סלימאן עזסי: כן, שתי משפחות גדולות.

סלימאן עזסי: אחת - 55% מהתושבים, והשנייה 45%.

סלימאן עזסי: מה שמאפיין את כפר ברא, הוא שאנחנו לא קולטים אנשים מבחוץ בכלל.

סלימאן עזסי: אנחנו נמצאים במרכז הארץ, ואתם מוזמנים לבקר את הכפר.

סלימאן עזסי: צריך להתחשב במצב האנושי הזה, ולהסתכל לטווח הארוך.

סלימאן עזסי: יש בערך 90 ילדים מהבחורות האלו, והבעלים לא כאן.

סלימאן עזסי: זה אסון חברתי עתידי.

סלימאן עזסי: יש לזה אפקטים שליליים רבים, ואנחנו מנסים להשתלט על הבעיה.

סלימאן עזסי: אני מאוד סובל מזה, ונותן גם מכספי שלי.

סלימאן עזסי: הילדים הם בני 5-4 עד 18-17, בגילאים שצריכים תשומת לב מיוחדת, כדי שלא ידרדרו.

איוב קרא: הממסד מכיר בהם?

סלימאן עזסי: אני לא מקבל עבורם כלום.

סלימאן עזסי: הם תושבים של הכפר, אבל צריכים תגבור מיוחד.

סלימאן עזסי: משרד העבודה והרווחה הכיר בתגבור הזה, וצריך לעשות מסגרות מיוחדות לנשים ולילדים שלהן מבחינת תגבור, עבודה, לימוד וחינוך מיוחד.

סלימאן עזסי: יש להם צרכים מיוחדים.

סלימאן עזסי: המחקר על זה נמצא אצלנו, ואם תצטרכו אותו, אני מוכן לשלוח אותו אליכם כדי שתוכלו לעזור.

סלימאן עזסי: מנהלת המחוז אומרת שאין להם כסף בגלל הצמצומים.

סלימאן עזסי: לכן אני מתריע, כדי שחס וחלילה לא יקרה משהו.

סלימאן עזסי: אני את שלי עשיתי, והשאר לא בידי.

אבשלום וילן: משטרת ישראל פעלה לעצור הורים של ילדים כאלה בתוך הישוב?

סלימאן עזסי: לא, לא היו מקרים כאלה, אבל במשטרה יש בעיית כוח אדם.

סלימאן עזסי: בקושי מגיע סיור אחד בלילה.

סלימאן עזסי: אבל יחסית המקום שקט, ואין תופעות חריגות כמו בשאר המקומות הגדולים.

חגי הרצל: יש עובדים פלשתינאים ששוהים באופן בלתי-חוקי בכפר ונשארים לישון?

סלימאן עזסי: לא, אין.

איוב קרא: אתה רוצה להגיד לי, שאף אחד מהאבות של 90 הילדים האלה לא נמצא?

סלימאן עזסי: הם בטח באים בסתר.

סלימאן עזסי: רוב העבודות שלהם הן בחוץ; בתל אביב, בכפר-סבא, בראש-העין, בפתח-תקווה ובאזורי התעשייה, כי בכפרים אין עבודה.

איוב קרא: הם לקחו בעבר עבודות של אנשים מקומיים, במפעלים הקטנים בכפר שלכם?

סלימאן עזסי: אתה ראית בעצמך בביקור, שבמפעלים שלנו עובדים תאילנדים.

סלימאן עזסי: יש לנו מפעל לפרחי נוי, מפעל משותף – ערבי ויהודי.

סלימאן עזסי: בזמנו עבדו שם מהשטחים וישראלים.

סלימאן עזסי: עכשיו עובדים שם מקומיים ותאילנדים.

איוב קרא: אבל לפני כן היו שם פלשתינים?

סלימאן עזסי: כן, בטח, ולכולם היו אישורים.

אבשלום וילן: הבעיה היא פה לא של כפר ברא.

אבשלום וילן: אני חושב שראש המועצה צודק בכל מילה, בכך שילדים כאלה גדלים לבעיית אלימות, בעיות ארוכות-טווח, וזה נמשך אל דורות שלמים שלא משתלבים בחברה אחרי זה, עם כל הסיבוכים - החל מאלימות ומדברים קטנים וכלה בכל מה שאתם לא רוצים.

אבשלום וילן: אבל הבעיה היא פה, שאי אפשר להוציא מההקשר.

אבשלום וילן: הבעיה היא קודם כל נושא השוהים הבלתי-חוקיים.

אבשלום וילן: יש הפרדה, אין הפרדה, יש גבול, אין גבול, או מדינה מסודרת או מדינת בלגאן.

אבשלום וילן: אנחנו כרגע בבלגאן, ובגלל האילוץ הפוליטי – אין שום גבול.

אבשלום וילן: אם יש גבול, אז למה הם לא חיים בכפר?

אבשלום וילן: אבל בעצם יש גבול, כי הם לא אזרחים ישראליים.

אבשלום וילן: אנחנו לא רוצים שוהים בלתי-חוקיים.

אבשלום וילן: כלומר, יש פה דוגמה קונקרטית לבלבול הגדול שיש במדינת ישראל, ולאיך זה מתבטא בחיי היום-יום בכפר מסודר, מאורגן ונקי.

אבשלום וילן: לכן, לפי הערכתי, צריך לתקוף את הנושא  הזה בהבט היותר רחב שלו; אם מחליטים להתלבש על השוהים הבלתי-חוקיים, ואם מחליטים, כפי שאמר ראש הממשלה, לבנות גדר הפרדה ולמקם גבול, מוכרחים לטפל גם בנושא הזה של איחוד המשפחות – לראות איפה שמים את הגבול, איך עוזרים למי במה, ואני אומר כבר מראש: אני יודע שבעצם איחוד המשפחות יש טרמפ של הכנסת עשרות אלפי אנשים אל תוך מדינת ישראל, וזה מאוד בעייתי.

אבשלום וילן: יש לי פתרונות לזה בתחום הפוליטי: להחזיר במזרח ירושלים 210,000, ופותרים חלק גדול מהבעיה.

אבשלום וילן: קובעים גבול, קו הפרדה, אבל המצב שבו 200 אנשים משלמים ברמה האישית הוא מצב מאוד קשה.

אבשלום וילן: זה הרבה מאוד עבודה, זה לא פשוט.

סלימאן עזסי: אם אנחנו לוקחים בחשבון שבכפר ברא יש עשרות פועלים, אז בכל שטח מדינת ישראל יש עשרות אלפים כאלה!

אבשלום וילן: אני לא מניח שבנצרת או בגליל יש אותה כמות שלהם.

איוב קרא: זה יכול להיות גם הרבה יותר!

איוב קרא: כפר ברא הוא מקום שלא נוח לגור בו, לא נוח לזר להופיע שם, כי חיות שם שתי משפחות.

איוב קרא: זאת סוגיה מאוד קשה ובעייתית בתוך המגזר עצמו.

סלימאו עזסי: שלשום עשיתי אסיפה לנציגים של כלל התושבים, ודיברתי איתם על הבעיה הזאת – של האלימות והסמים.

סלימאו עזסי: עד לפני 8 שנים לא היתה בכלל בעיית סמים.

סלימאו עזסי: המשטרה כבר מודעת לזה, שבקרב הצעירים יש בעיית סמים, מה שלא היה שם בחיים.

סלימאו עזסי: כך גם עם אלימות.

סלימאו עזסי: מחר תהיה לי ישיבה עם האחראי במשטרה הקהילתית אצלנו, עם מחלקת הרווחה, הפסיכיאטר ומחלקת החינוך כדי לדון בנושא הזה - איך למגר ומה לעשות.

סלימאו עזסי: זה כבר בעיה, ועוד 10 שנים זאת תהיה בעיה יותר גדולה.

סלימאו עזסי: צריך להסתכל על כל ההיבטים, וככל שאנחנו מתעכבים בפתרון ונתינת מסגרות מיוחדות לאנשים בעלי מצב מיוחד, הבעיה תגדל.

סלימאו עזסי: עוד שנתיים נשב לפתור בעייה חמורה יותר.

סלימאו עזסי: אם לא ניתן תרופות מיידיות – כולם יסבלו בסוף.

ציפי שנקמן: גם אנחנו שמענו על התופעה הזאת.

ציפי שנקמן: מה שהאדון מדבר עליו, זה הנושא של הילדים והאנשים עם תעודות זהות.

ציפי שנקמן: אנחנו מדברים באופן כללי, לאו דווקא על הכפר בכלל.

ציפי שנקמן: קודם כל, לא קיבלנו בכלל בשנה האחרונה תלונות מכפרים ערביים.

איוב קרא: גם לא תקבלי.

איוב קרא: הרבה לא מוכנים לדבר, כמו שסלימאן בא לדבר פה.

ציפי שנקמן: טוב, אבל אני מביאה לתשומת לבכם שלא קיבלנו תלונות, אבל באופן יזום היינו במספר כפרים.

ציפי שנקמן: מתחילת השנה בדקנו 335 עובדי-שטחים, לאו דווקא בכפרים.

ציפי שנקמן: ניתנו 90 דוחות למעסיקים, ובסך הכל הועסקו שלא כחוק 273 עובדים.

ציפי שנקמן: יש הרי סגר לסרוגין; לפעמים אנחנו בודקים, ורואים שיש לעובדי שטחים רשיון.

ציפי שנקמן: בתקופות מסוימות יש להם רשיונות.

איוב קרא: איך השאר חוקיים?

איוב קרא: הסגר כבר קיים חודשים.

ציפי שנקמן: אני אומרת לכם, שיש עובדים שיש להם רשיון!

איוב קרא: אז זה בלוף!

ציפי שנקמן: אנחנו בודקים כל עובד כזה מול המינהל.

ציפי שנקמן: הם נבדקים.

ציפי שנקמן: אני לא מדברת על מגזר מסוים.

ציפי שנקמן: חלק מהם נבדקו גם בחקלאות.

ציפי שנקמן: מתוכם מוגבלי-כניסה – שב"כ ומשטרה: 51.

גלית לוי: אני רוצה לנסות להבחין בין שתיים או שלוש תופעות נפרדות.

גלית לוי: יש את העניין של האנשים שנכנסים מהרשות הפלשתינאית לשהות או לעבוד בישראל באופן בלתי חוקי, והם לא קשורים לאף אחד…

גלית לוי: אין לאף אחד מספר סופי לגבי זה.

גלית לוי: אני רוצה להתייחס למה שאמר ראש המועצה: עניין בקשות האחמ"ש למיניהן.

גלית לוי: משנת 94', בהחלטה של הממשלה דאז, רבין ז"ל, אשה יכולה לבקש איחוד משפחות עבור בעלה בדיוק כמו שגבר יכול לבקש איחוד משפחות עבוד אשתו.

גלית לוי: שתי הבקשות נבחנות בדיוק באותו אופן; בודקים מרכז-חיים בישראל, בודקים את כנות-הנישואים, בודקים העדר-מניעה פלילית או בטחונית לשני הצדדים, בעיקר לצד המבוקש, ובהנחה שהכל מאושר ומתקיים – מאשרים את מתן המעמד לגבר או לאשה הזרים בתוך ישראל.

גלית לוי: לכן אני לא מבינה למה אצל הגברים בכפר אין בעיה, ואצל הנשים דווקא יש; אם הם באמת הגישו וביקשו בקשת איחוד-משפחות מסודרת, נבדקו שלושת הדברים שציינתי, וזה הליך שלוקח בין חצי שנה לשנה עד שנותנים את האישור בגלל כל הבדיקות שצריך לעשות, הרי שאותם גברים יכולים כבר לקבל אישור כניסה לישראל.

גלית לוי: זה אישורי מת"ק -  ל- 27 חודשים במקרה של תושבי ישראל, במקרה של אזרחים – לחצי שנה, ומייד אחר כך – א' 5, שזה מעמד של תושב עם תעודה ישראלית כחולה.

גלית לוי: לא ברור איפה יש את הבעיה של אותן נשים, שהבעלים שלהן לא מצליחים לבוא ולקבל אישור כדין בישראל.

איקר: זה לוקח זמן.

גלית לוי: זה פרק זמן מאוד קצר, לצורך הבדיקה.

גלית לוי: צריך לבדוק אם אין שם מניעה אחרת, שהבקשה סורבה מטעמים כאלה או אחרים.

גלית לוי: אבל פרט לאלה שסורבו ופרט לאלה שמתעכבות בגלל המצב הבטחוני הקשה היום, שקשה לגורמי הבטחון לתת אישור לכאן ולכאן, אני לא רואה סיבה למה הם לא הצליחו לקבל אישור בישראל.

איוב קרא: יש החלטה של הקפאה, כמו שפורסם?

גלית לוי: יש החלטה של כבוד שר הפנים, שאומרת שמהמועד שהוא נתן את ההחלטה ועד למועד הדיון בישיבת הממשלה, אני חושבת שזו הישיבה שתהיה ביום הראשון הקרוב או ביום ראשון שאחריו – שבינתיים, עד שתינתן החלטה אחרת, לאור המצב המאוד קשה שמדינת ישראל נמצאת בו מבחינה בטחונית, מקפיאים כרגע את כל בקשות האחמ"ש לגבי אזרחים או תושבים ישראלים, שמבקשים תושבי רשות.

גלית לוי: אבל ההקפאה  הזאת היא הקפאה בת שלושה שבועות, לא יותר, ואני לא מניחה שמשם מתעוררת הבעיה של אותן 30 משפחות, והיא כלפי כולם – גברים, נשים, אזרחים – הקפאה כוללת, עד שהממשלה תתן החלטה איך לטפל בכל בקשות האחמ"ש כסוגיה קשה בכלל.

גלית לוי: לגבי מה שהוא אמר על התאקלמות הילדים והבעייתיות הזאת – לזה אנחנו רק מסכימים, כי זה חלק מהבעיות בסוגיה הזאת, סוגיית האחמ"ש.

סלימאן עזסי: השינוי המדורג התחיל מאז כבוד שר הפנים סויסה.

סלימאן עזסי: אז התחילו להקשות.

גלית לוי: אני רק אבהיר: לפני מספר שנים נתנו לזר שנישא עם ישראלית תושבות קבע באופן מיידי.

גלית לוי: היום יש הליך מדורג, אבל כבר בתחילת ההליך הוא מקבל אשרת-שהייה חוקית בישראל.

גלית לוי: ברגע שמאושרת הבקשה – הוא מקבל אשרה נפרדת.

גלית לוי: אני מוכנה לבדוק את המקרים האלה, כי באופן עקרוני לא אמורה לקחת יותר מחצי-שנה או שנה בדיקה של בקשת אחמ"ש עד להחלטה אם מאשרים אותה או מסרבים אותה.

גלית לוי: מהרגע שמאשרים אותה, בן הזוג הזר מקבל אשרת-שהייה חוקית בישראל מכל סוג שהוא.

גלית לוי: הוא לא בלתי-חוקי פה.

עופר מיטל: אני לא רוצה להתייחס למה שנאמר פה על אישורי אחמ"ש, אבל הסוגיה של עובדים שזולגים לישראל מוכרת.

עופר מיטל: ההתרים שהיום ניתנים, וגם בתקופת גאות ושפל, זה מתי מעט.

עופר מיטל: אם המספרים לפני גאות ושפל מדברים על 20,000 התרים בתוקף – היום מדברים על בודדים, ובגאות ושפל מדברים על אלפים.

עופר מיטל: המצב היום, שהוא שכל עובד וכל אדם באשר הוא לוקח את עצמו ועובר באופן חופשי לישראל.

עופר מיטל: אין כמעט שום משמעות להתרים שאנחנו נותנים להם, כי למעט ישובים ישראלים בתוך יהודה ושומרון, שבדרך כלל מגודרים ובשביל להיכנס אליהם צריך לעבור שמירה – אין מסביב לישובים בישראל גדרות, והם חוצים ונכנסים באופן חופשי.

עופר מיטל: כלומר, ההתרים  שאנחנו נותנים זה לאנשים שבדקנו, ואנחנו יכולים להגיד שהסיכוי שהאנשים האלה יהיו מפגעים או יעשו בעיה בטחונית או פלילית הם נמוכים.

עופר מיטל: אבל לנו, כמינהל אזרחי, אין יכולת לאמוד כמה שוהים באופן בלתי חוקי.

עופר מיטל: הכל זה הערכות.

עופר מיטל: המספרים שציינתי לגבי השוהים הבלתי-חוקיים הם הערכות של הפלשתינים.

עופר מיטל: זה סקר פלשתיני שעשו.

עופר מיטל: הסקר הזה אומר, שבתקופת גאות ושפל היו בין 35,000-30,000 עובדים בלתי-חוקיים בישראל.

עופר מיטל: כלומר, גם הפלשתינים מכירים במספרים האלה.

עופר מיטל: היום, בתקופה האחרונה, הם מדברים על בין 15,000-10,000, וזה סקר פלשתיני.

עופר מיטל: אנחנו גם מאשרים את זה, כי יש לנו תחושה שהם יודעים טוב מאוד מי לא עובד אצלם, כי מי שלא עובד אצלם צועק שם, והם יודעים.

עופר מיטל: לנו, למינהל האזרחי ולצבא, אין יכולת לעקוב אחרי כל אחד.

עופר מיטל: אין אפשרות לעצור עובדי שטחים, בגלל הגישה הנוחה והקלה יחסית לישראל, אבל לעומת זאת – עובדים זרים שבאמת באים במטוסים – זה משהו שכן אפשר לשים עליו את היד.

עופר מיטל: מבחינתנו אנחנו עובדים בכפוף להחלטות הממשלה, ולא זזים ימינה או שמאלה.

עופר מיטל: אין התרים שלא על פי הנוהל הרגיל.

עופר מיטל: אין מצב שאנחנו נותנים התרים בגלל שמישהו מכיר מישהו.

עופר מיטל: גם שמעתי מישהו אומר 'תשמע, הוא עבד אצלו בעבר…'.

עופר מיטל: אין דבר כזה.

עופר מיטל: כדי לחדד את הנקודה אגיד, שבתוך המינהל האזרחי, עובדים פלשתינים לא נכנסים היום!

עופר מיטל: הם עבדו שנים, אנחנו משלמים להם משכורות, והם יושבים בבית.

עופר מיטל: המצב הזה נשמע לא הגיוני, אבל זה עקב המצב הבטחוני והסיכון שעלול להתפתח, כי בערב הם ישן ברמאללה!

עופר מיטל: זה נמשך כבר כמה חודשים.

חגי הרצל: הוא לא הגיע עם הנתונים, אבל מה שהעלה ראש המועצה – איחוד המשפחות – זה הדבר הכי מעיק.

חגי הרצל: הוא לא דיבר על התופעה של השהייה הבלתי חוקית, שהוא טוען שהיא כמעט ואינה קיימת אצלו בכפר.

איוב קרא: הוא מדבר על המועקה שלו – על הסמים, הפשע, האלימות והילדים.

חגי הרצל: נושא הדיון הוא אכיפה של שוהים בלתי-חוקיים במגזר הערבי.

חגי הרצל: אתה העלית את הסוגיה שמבחינתך נראית הכי לוחצת, וגם הנציגה של משרד-הפנים נתנה תשובה מסוימת.

חגי הרצל: מסתבר שאולי הבקשות סורבו, וזאת הסיבה שהם לא הורשו להיכנס, אבל לגבי אכיפה של שהייה בלתי-חוקית – הנושא הזה עלה מדרגה במשרד ובמשטרה.

חגי הרצל: זה לא סוד שהנושא הזה מקבל עדיפות רבה מאוד באכיפה של משטרת ישראל.

חגי הרצל: היא עושה את זה גם באופן עצמאי וגם יחד עם משרד העבודה, והראייה הכי טובה, היא שביקרנו בכלא תל-מונד – כלא שמייד איך שהוא נפתח התמלא עד אפס מקום; שני שליש מאלה ששוהים שם שפוטים על עבירת-שהייה בלתי-חוקית, כאשר גם מי שעובר תהליך של אכיפה ושיפוט זה אחד שכבר עבר את העבירה של שהייה בלתי-חוקית מספר פעמים ומוגש נגדו כתב אישום.

חגי הרצל: זו עבירה שיש לה גם מרכיב בטחוני, זה עד שנתיים מאסר, ולכן אני חושב שאם התופעה קיימת – היא קימת בעיקר באזורים של ישובי קו התפר – מזרח ירושלים, כפר בארה, ואדי עארה, וכל הכפרים האלה בגלל הנגישות הגדולה יחסית שבה ניתן לחדור אל תוך מדינת ישראל ולעבוד.

חגי הרצל: צריך לזכור, שהרוב שמגיעים מגיעים ללא פת לחם, והבעיה שלנו זה למצוא את המפגע הבודד.

חגי הרצל: כמו שנאמר כאן, אין כמעט אישורים לאף פלשתינאי לעבוד בתחומי מדינת ישראל.

חגי הרצל: לכן, כל מי שנמצא היום בתחומי מדינת ישראל הוא שוהה בלתי חוקי, ומערכת אכיפת החוק פועלת בהתאם, ועושה את המקסימום.

חגי הרצל: הוגשו גם כתבי אישום כנגד מעסיקים, מלינים ומסיעים – שהם שלושת מחוללי הפשיעה העיקריים, שיוצרים את אותה הפשיעה שגורמת לאותם פלשתינאים לבוא באופן בלתי-חוקי.

אפרים כהן: אני מצטרף למה ששמעתי.

אפרים כהן: אני ביקרתי בכמה כפרים, יש שם מתח לא פשוט.

אפרים כהן: ניסינו לבדוק את העניין הזה, אבל לא תמיד היה שיתוף פעולה.

איוב קרא: הדיווח של ציפי הוא לדעתי לא הגיוני, כי לדבריה נעצרו 335 עובדי שטחים מתחילת השנה,

ציפי שנקמן: אני שוב מדגישה, שכל עובד אנחנו בודקים מול המינהל האזרחי, וזה נתון שמשתנה מחודש לחודש.

איוב קרא: מתחילת ינואר, לדעתי, לא היה כמעט שינוי.

איוב קרא: אי אפשר היה להיכנס לישראל.

ציפי שנקמן: אני גם לא בטוחה שהנתון הזה נכון, כי בתקופות מסוימות של סגר, לפני האינתיפאדה האחרונה, ראינו כמויות אדירות של עובדים בלתי-חוקיים.

ציפי שנקמן: היום לא רואים את זה.

איוב קרא: מהנתונים שלך לומדים, שיש לאנשים אישורים מזויפים.

ציפי שנקמן: תראה, יכול להיות גם שמתוך 330 העובדים – המשטרה מחליטה לא לעצור את כולם, מסיבות שלה.

איוב קרא: אני מציע שלאור הנתונים שהועלו פה, אתם תוכל, סלימאן, לקחת על עצמך – לערוך ביקור, להיפגש עם המשפחות והילדים, כדי להעלות את זה לסדר היום.

איוב קרא: צריך לפתור את זה, כי מצד אחד זאת סוגיה מאוד אנושית, ומצד אחר – סוגיה בטחונית.

איוב קרא: זה לא פשוט, וגם סוגיה חברתית, שיכולה להשליך על עתיד מדינת ישראל, ואזרחים ערבים כיהודים – מבחינה כלכלית, רווחתית.

איוב קרא: מי שבורח מלפתור בעיה – ממיט אסון על האזור שלו ועל הכפר שלו.

איוב קרא: הוזמנו לכאן אנשים, וחלק מהם לא הגיע, כי הם לא רוצים לעמוד במבוכה.

איוב קרא: זה אבסורד, והתופעה הזאת מפריעה וכואבת להרבה אנשים.

סלימאו עזסי: אי אפשר להסתיר עובדות; בכפר ישנם דברים שאינם בסדר, ונציגה של משרד העבודה והרווחה יכולה להועיל ולעזור לנו ליישם את הדו"ח של חקר הצרכים שעשה המחוז.

איוב קרא: בבקשה תעבירו לנו את הנתונים, כי אנחנו לא רוצים להגיע למצב של פרדוקס בסוגיה כל כך רגישה, ולקונפליקט מיותר בין אזרחים ותיקים לבין אנשים שנתפסים בשוליים של הישובים, ומכרסמים בהם.

איוב קרא: אני מעריך שיהיה מצב שהנושא הזה יעלה על סדר היום, אבל אנשים בהתחלה תמיד נרתעים לדבר – בגלל 'מה יגידו אחרים'.

איוב קרא: חייבים לדבר.

אפרים כהן: זאת באמת בעיה.

אפרים כהן: בהתחלה זה מועלה 'למעלה', אבל אנחנו צריכים לחקור את הנושא הזה מקרוב, ולהעלות אותו לסדר היום.

איוב קרא: אני שומע מה לוחשים לי לאוזן ראשי מועצות וראשי ערים.

איוב קרא: מצד אחר, המשטרה ומשרד העבודה צריכים לתת יותר 'פוש' למאבק בעניין הזה.

איוב קרא: יש הרבה התרעות בטחוניות בישובים הללו.

איוב קרא: בחודש האחרון הייתי עד להרבה התרעות בכפרים הללו, וזאת גם סוגיה בטחונית ורווחתית, שיכולה להשליך על עתיד ישראל.

איוב קרא: הבעיה קיימת כל הזמן.

איוב קרא: אחרי ששמעתי את ההתרעות אמרתי לראש הממשלה שהעובדה שעוצרים הרבה לא נותנת את התשובה לשהייה הבלתי-חוקית.

איוב קרא: גם עוד מאה בתי-כלא יכולים להתמלא, אבל זה לא הפתרון.

איוב קרא: צריך לפתור את זה בצורה אחרת; ללכת אל המעסיקים, כדי שכמה יותר מהם יהיו בבית סוהר.

איוב קרא: צריך לתת יותר 'פוש' על המעסיקים ושלושת הממי"ם.

איוב קרא: זה מה שירתיע.

איוב קרא: הרי לעצור אנשים – יש מאות אלפים.

ציפי שנקמן: אני רוצה להעיר, שהמשטרה מגישה כתבי אישום גם כנגד המעסיק, ואני יודעת שכמה גם נעצרו.

איוב קרא: יש החמרה, אבל זה לא מספיק, לדעתי.

אפרים כהן: כן, אבל המשטרה עשתה זה דבר גדול מאוד, כי בהתחלה בכלל לא היו מעצרים למעסיקים.

אפרים כהן: זה תקדים, והשפיע על המעסיקים הישראלים!

איוב קרא: חברים, תודה רבה.

איוב קרא: נהיה בקשר.

איוב קרא: ------------------