הוועדה המיוחדת לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי, כנסת 15, פרוטוקול מספר 70, 2001-11-13 13:00

ענת מאור: הישיבה היום מוקדשת לנושא החשוב של היערכות לקראת כניסת ישראל למסגרת הששית של האיחוד האירופי.

ענת מאור: כמנהגנו אני רוצה לעדכן את הנוכחים.

ענת מאור: אתמול התקיימה ישיבת ועדת המשנה לקידום ההיי-טק בהשתתפות שר האוצר ואני חושבת שהועלו דברים בצורה מאוד מושכלת ומקווה שגם מאוזנת.

ענת מאור: בהזדמנות זו של השתתפות שר האוצר, הצגנו את הצרכים התקציביים של ועדת המדע, והצרכים החל במכוני המחקר ובמדענים הראשיים וכלה בפרוייקטים כמו רעידות אדמה, בעיית ים המלח ונושא האינטרנט.

ענת מאור: אני מקווה שהדברים נפלו על אוזניים קשובות אבל אני רוצה להזכיר ליושבים כאן שהחודשיים הבאים הם חודשיים בהם יתקיימו הדיונים על תקציב המדינה ואני מבקשת שכל אחד במשרדו הוא, בתקשורת ובכל מקום שהוא יכול, יתייחס לנושא.

ענת מאור: בעניין חוק המחקר והפיתוח.

ענת מאור: אנחנו סברנו שחשוב שהדיון יתקיים בוועדת המדע.

ענת מאור: בהחלט קיבלנו בברכה את הפשרה שהושגה בוועדת הכנסת, כך שהדיון יתקיים בוועדה משותפת לוועדת הכספים ולוועדת המדע, כך שיישמר גם ההיבט של המחקר והפיתוח ויישמר הנושא התקציבי כאשר דרוש תקציב להובלת כל רעיון המחקר והפיתוח.

ענת מאור: כאמור, אנחנו דנים בהיערכות לקראת כניסת ישראל לאיחוד האירופי.

ענת מאור: חבר הכנסת בריילובסקי ואנכי השתתפנו בכנס חשוב מאוד של יוריקה, יושבי-ראש ועדות מדע אירופאית, כאשר כל הכניסה ליוריקה היא מזה שנה וחצי-שנתיים.

ענת מאור: אני חושבת שהמטריה של הבית האירופאי היה רעיון מאוד חכם ונבון של אלה שיזמו ונכנסו אליו אם כי אני רוצה לבקש מהנוכחים להתייחס לחלק מהמחלוקות שליוו את עצם הכניסה.

ענת מאור: אני חושבת שדינם ומשקלם נכונים מאוד גם היום כי אין ספק שיש יתרונות ובנוסף לכך את החדירה לשוק האירופאי וגם התקציבים שמועברים דרך האיחוד.

ענת מאור: אני רוצה להסב את תשומת הלב לנימוקים שעלו נגד ואני רוצה לקבל התייחסות לכך.

ענת מאור: נאמר שבכל-זאת אנחנו משקיעים בזה והשאלה מה עם האיזון של תועלת רווח, מה עם הסוגייה של זליגת מידע מישראל לאירופה, מה עם השיקולים שבעצם יכולתנו להשפיע על סדרי העדיפויות פחותים מאשר אם המחקר מתקיים כאן, מה עם הנושא של חשיפת הרעיונות ולא רק זליגת הידע אלא תחרות בין מדענים.

ענת מאור: את כל זה אני לא אומרת כדי לבטל אלא נהפוך הוא, אבל אני מבקשת בהתייחסות להתייחס גם לקשיים, גם לחסרונות וגם להמלצות לשיפור התהליך.

ענת מאור: אני רוצה לציין שבראשות פרופסור חגית מסר-ירון, המדענית הראשית של משרד המדע, יצאנו במשלחת של ארבע נשים מישראל להשתתף בכנס נשים של הקהילה האירופאית.

ענת מאור: למעשה יש קבוצה שפועלת משנת 1999 ואני חושבת שאנחנו צריכים ללמוד הרבה מאוד מהקהילה האירופית, איך מנצלים את כוח המוח של נשים כאשר זה כחלק מאג'נדה של מחלקות המחקר והפיתוח של אירופה.

ענת מאור: אני מבקשת מפרופסור מסר-ירון לדווח לנו על כנס זה שהתקיים לקראת התוכנית הששית בהיבטים שונים של קידום נשים במדע, באקדמיה ובמחקר.

חגית מסר-ירון: בנובמבר 1999, בדיוק לפני שנתיים, הוקמה קבוצת עבודה של נשים מתוך הממשלות ב15- המדינות החברות בקהילה האירופית ו15- החברות הנלוות, סך הכל שלושים, כשהקבוצה הזו נקראת קבוצת הלסינקי שפועלת לתיאום וללימוד הדוגמאות הטובות ומה שקורה בכל המדינות השותפות באירופה.

חגית מסר-ירון: אני מייצגת את ישראל בפעולה הזו.

חגית מסר-ירון: כאמור, הקהילה האירופית גם הגדירה לעצמה מדיניות וגם בודקת את עצמה.

חגית מסר-ירון: בכנס שנערך בסוף שבוע שעבר – כאמור, היינו משלחת מישראל – בין היתר דיברו על הישגים יחסית למטרות שהוגדרו.

חגית מסר-ירון: אם הוגדרה מטרה להגיע לארבעים אחוז השתתפות הן בתוכניות המחקר והן בוועדות הקובעות, בדקו בתוכניות השונות של התוכנית החמישית - ומרסל שאטון ידווח עליהן בפרוטרוט - לאיזה רמת הצלחה הגיעו.

חגית מסר-ירון: התשובה היא שברוב התוכניות לא הגיעו למספר היעד הזה של ארבעים אחוז, בחלק מהן – ב-ICE, בתחום שעוסק יותר בטכנולוגיות מידע – הגיעו רק לסביבות 15 אחוזים ובתחומים אחרים התקרבו לארבעים אחוזים ואפילו הגיעו אליהם.

חגית מסר-ירון: חלק מהבעייתיות הייתה שעיקר ההתמקדות עד עכשיו הייתה בפעילות מול האקדמיה והתוכניות של המסגרת מדברות גם על התעשייה ולכן אירופה עם הפנים לתעשייה ומקימים עכשיו קבוצת עבודה מקבילה שתעבוד על הנושא של השתרשות והשתלבות נשים בתעשיית היי-טק, בחלק של הפיתוח במחקר ופיתוח.

חגית מסר-ירון: אני כנציגת ישראל המלצתי על אורנה ברי שהייתה מדענית ראשית במשרד התעשייה והמסחר ולשמחתי היא הסכימה, העברתי את שמה ואני מקווה שההשתלבות שלנו בעתיד תהיה מוצלחת כמו בעבר ובהווה.

כרמל ורניה: התועלות בכך הן עצומות.

כרמל ורניה: דיברת על תועלת רווח כאשר המדד הראשון הוא למדוד כמה כסף מקבלות חברות ומוסדות מחקר בארץ לעומת כמה המדינה השקיעה.

כרמל ורניה: זה מדד מאוד פשטני, אבל גם אם מסתכלים עליו אנחנו נראה מה קורה.

כרמל ורניה: יש לי כאן מצגת שאני תכף אציג אותה ואפשר לראות שאנחנו מקבלים בחזרה בערך מה שהשקענו ואולי מעט פחות, אבל זה לא משמעותי.

כרמל ורניה: מה שיותר חשוב הוא שלמדע ולתעשייה בארץ יש נגישות לידע בהיקף של בערך פי עשר ופי שמונה ממה שאנחנו משקיעים, כי אנחנו משתתפים בקונסורציום עם עוד חברות, עם עוד מדינות, עם עוד מוסדות מחקר ויש לנו נגישות לכל הידע הזה, כך שאנחנו מרוויחים הרבה יותר מאשר רק את מה שאנחנו משקיעים בכסף.

כרמל ורניה: זה נכון שיש זליגת מידע אבל יש זליגת מידע לכל הכיוונים ואנחנו גם מרוויחים מזה.

כרמל ורניה: אנחנו צריכים לסמוך על זה שהמדענים שלנו והתעשייה שלנו יודעים כל אחד לעשות את החשבון איך אחד ועוד אחד שווים יותר משניים ובסוף אנחנו יוצאים מרוויחים כמדינה יותר מאשר מפסידים.

כרמל ורניה: אין מה לעשות, העולם הוא גלובלי.

כרמל ורניה: מי שרוצה בכלל להשתתף במשחק הזה, חייב להיות פתוח וגם לתת וגם לקבל.

כרמל ורניה: לגבי יכולת ההשפעה שלנו.

כרמל ורניה: אני חושב שברמת התוכנית, תוכנית המסגרת, בואו לא נשלה את עצמנו כי אנחנו בסך הכל אחוז אחד מאירופה וזה לא משפיע על סדרי העדיפויות של התוכנית הששית וגם לא צריכים להתיימר לחשוב אחרת.

כרמל ורניה: אבל בפרוייקטים הספציפיים אני חושב שלאירופאים – ואני יכול לעשות הכללות – יש המון הערכה להיי-טק בארץ ואנחנו בפירוש יכולים לתפוס עמדות של הובלה ושל מנהיגות בלא מעט פרוייקטים.

כרמל ורניה: אני רואה כאן נציגי תעשייה שכבר עשו זאת בעבר.

כרמל ורניה: אפשר לעשות את זה כי הרבה יותר קל לנו להוביל דברים באירופה מאשר בארצות-הברית.

כרמל ורניה: לדעתי זו הזדמנות יוצאת מן הכלל שהתחילה כבר בתוכנית הרביעית וזו הזדמנות יוצאת מן הכלל לראות איך מוציאים מזה את המקסימום.

מרסל שאטון: הגרף הזה מכסה את ההשתתפות בתוכניות החשובות כולן אבל מתייחס רק לגדולות והעיקריות בהן.

מרסל שאטון: הצבע הכחול מסמל את ההשתתפות של התעשייה, הצבע הסגול מתייחס לאוניברסיטאות והצבע הכחול מתייחס למה שאנחנו קוראים אחרים.

מרסל שאטון: אי-אפשר לעשות קטגוריות בלי לשמור קטגוריה.

מרסל שאטון: באחרים אנחנו מכסים בתי-חולים, קבוצות ללא כוונת רווח, נותני שירותים, יועצים, משרדי ממשלה.

מרסל שאטון: הגרף הזה מכסה את הסכום של 134 מיליון יורו.

מרסל שאטון: הנתון שהעברתי לוועדה היה 131 מיליון יורו, אבל אני מניח שבנייר נכנסו עוד שלושה מיליון שנובעים מהשתתפות ברשתות, מה שהיווה הצלחה טובה.

מרסל שאטון: אנחנו רואים את זה בתוך התוכנית של המוביליות המחקרית שהיא כולה תוכנית של האוניברסיטאות.

מרסל שאטון: אם כן, אנחנו היום יושבים ב134- מיליון יורו וכדי להגיע לנקודת איזון – וזה בהתייחס לשאלה שלך – הוא צריך להיות 152 מיליון.

מרסל שאטון: אנחנו חושבים שבסוף התהליך נשלם 152 מיליון יורו שזה 140 מיליון דולר.

מרסל שאטון: את התייחסת להחלטות שהוחלטו בזמנו להיכנס לתוכנית החמישית, אז מולנו היו 175 מיליון דולר כתוצאה מהעובדה שהיורו היה הרבה יותר חזק מהדולר ועכשיו אנחנו במצב הפוך.

מרסל שאטון: מתוך ה134- התוכנית שנותנת את היבול זו התוכנית של אינפורמשן טכנולוג'י.

מרסל שאטון: זו התוכנית שמכסה את ההיי-טק וזה הכוח שלנו.

מרסל שאטון: אם לא היה לנו את המבנה התעשייתי הידוע בארץ, יתכן שלא היינו יכולים להצליח להגיע להחזר שכזה.

מרסל שאטון: כאן אנחנו רואים, לפחות בשנתיים האחרונות, שרובן של החברות הגדולות בהיי-טק הישראלי מתעניינות והגישו בקשות.

מרסל שאטון: התעשייה האווירית היא לא היי-טק אלא זה הכל ביחד, כך שאני לא מתייחס אליה, אבל בתוך התוכניות נמצאת חברה כמו קונברס, ECI ולאחרונה חברת טלרד שמבקרת הרבה בתוך המשרדים וכך גם אמדוקס.

מרסל שאטון: היעד שלנו בתחילת הפעילות לפני שלוש שנים היה להכניס את החברות לתוך התהליך הזה וזה עזר לנו כי מתעניינים יותר.

מרסל שאטון: בנוסף לכך, גם האוניברסיטאות די פעילות.

מרסל שאטון: התחום השני בו הצלחנו בתוצאות טובות אבל זאת אולי לא הדרך בה אנחנו צריכים ללכת, זו התוכנית של גרוס וכאן מדובר בצמיחה תעשייתית כאשר התוכנית שמכסה תהליכי ייצור.

מרסל שאטון: גם כאן אנחנו רואים את הצלחת התעשייה האווירית.

מרסל שאטון: הכסף שהתעשייה האווירית מקבלת לא שווה ביחס למה שזה נתן לתעשייה האווירית ואני מניח שדוד יתייחס לדבר הזה כי אני חושב שבמכפלה זה יותר ממה שאמר כרמל, עשרה אחוז של השתתפות לפרוייקטים מבחינת הערך לתעשייה האווירית.

מרסל שאטון: אני צריך לומר שאודות לתוכניות בתוכנית החמישית הטכניון הרבה יותר פעיל מאשר היה בעבר, אבל הוא לקח טרמפים על התעשייה האווירית.

מרסל שאטון: בתוכנית מדעי החיים והטכנולוגיה, שם קיימת נוכחות הרבה יותר גדולה של האוניברסיטאות מאשר של התעשייה.

מרסל שאטון: זה תהליך בעייתי אצלנו אבל אותו תהליך קורה באירופה.

מרסל שאטון: העניין שזה אצלנו היה צריך להיות יותר גבוה.

מרסל שאטון: באירופה זה יותר גבוה אבל החלוקה בין תעשייה ומכוני מחקר ואוניברסיטאות היא די דומה למה שיש לנו בארץ.

מרסל שאטון: כאן אנחנו קצת מאוכזבים מהתוצאות ואני חושב שגם האוניברסיטאות מאוכזבות למרות שהיו הרבה הגשות והייתה מודעות.

מרסל שאטון: כאן אנחנו צריכים לשפר כמה פרמטרים ברמה של המדע וברמה של ההגשה.

מרסל שאטון: כאן אנחנו רואים תוכנית יותר קטנה, בה האוניברסיטאות יותר בולטות.

מרסל שאטון: המשרד לאיכות הסביבה בתוך התוכנית כשמעבדות של המשרד – וגם מעבדות של משרד הבריאות - קיבלו כסף מהתוכנית החמישית.

מרסל שאטון: כל המחקר התעשייתי, המינהלי והאוניברסיטאי, יש לו נגישות אם הוא עושה את המאמץ ואם הוא נעזר בכלים האלה.

מרסל שאטון: באנרגיה המצב די דומה, אבל זאת לא התוכנית שלנו כי לנו אין יותר מדי מה להציע לתוכנית האנרגיה ואני חושב שהגענו למיצוי הפוטנציאל שקיים בארץ.

מרסל שאטון: התוכניות האחרות הן תוכניות קטנות.

ענת מאור: האם כל ההיערכות לקראת התוכנית הששית האירופאית מורידה את תשומת הלב לארצות-הברית ולמדינות אחרות בעולם או שפועלים בכל הכיוונים?

כרמל ורניה: מי שעושה את העבודה זה מרסל שאטון ואנשיו אבל אנחנו עובדים בתיאום.

מרסל שאטון: יש לנו שלושה מנהלים בהתאם לתוכניות, להם יש את רשימות התפוצה שהם בנו לעצמם, ראו מי יכול להיות לקוח שלנו ושולחים לו בוליטין פעם בשלושה שבועות.

מרסל שאטון: בנוסף לכך מתקיים פרסום בעיתונות.

מרסל שאטון: אני לא יודע אם ראית את הפרסום האחרון שהיה.

מרסל שאטון: אני צריך לומר שיש לי תקציב מספיק - ויש כאלה שאומרים שיש לי יותר מדי – בשביל הפעילות.

מרסל שאטון: כל פעם כשמתקיים מפגש ספציפי שאנחנו יודעים שהוא בתוכנית העבודה של הקהילה האירופאית, יש לנו ציוד להקים דוכן קטן ואנחנו יוצאים למקום לרוץ אחרי האנשים.

מרסל שאטון: המדען הראשי ממשרד התעשייה תמיד אומר לי שהוא מסתכל על חצי הכוס הריקה, ואז אני אומר שכל פעם שאני ממלא את הריקה, הוא מגדיל לי את גודל הכוס, וכך צריך להיות כי לא יתכן שאני אגיע למקסימום.

מרסל שאטון: כאן אתם רואים גרף מאוד קשה שמכיל מספרים רבים ובסך הכל מדובר פה על השתתפויות.

מרסל שאטון: יש כמעט 2,100 השתתפויות של גורמים ישראלים.

מרסל שאטון: זה לא 2,100 גורמים שונים שהגישו אלא גורמים שהגישו 2,100 פרוייקטים בשלוש השנים האחרונות.

מרסל שאטון: לגבי גידול התוכניות האלה באירופה.

מרסל שאטון: בגרף הזה אתם רואים את ההיקף הכספי של התוכניות באירופה.

מרסל שאטון: זה התחיל ב1984- עם שלושה מיליארד כאשר המהות של התוכניות האלה היו תוכניות אוניברסיטאיות.

מרסל שאטון: לאט לאט השרים התערבו וביקשו יותר פתרונות חברתיים ואז זה הפך את התוכנית ליותר תעשייתית מאחר שלא צריך להיות רק מחקר לשם הסקרנות המדעית.

מרסל שאטון: אז התוכנית הפכה להיות התוכנית החשובה בעולם כשהיא ממזגת אוניברסיטה ותעשייה וזו החשיבות של התוכנית הזו, ולא הכסף.

מרסל שאטון: מבחינת הכסף מדובר בקצת פחות מחמישה אחוזים מהתמיכה הציבורית למחקר ופיתוח באירופה, אבל זו התוכנית הכי חשובה של מפגש בין התעשייה והאוניברסיטאות.

מרסל שאטון: היום בתוכנית הששית אנחנו מגיעים לתקציב של 17,5 מיליארד.

מרסל שאטון: אופי התוכנית הששית היא קצת שונה ממה שעשינו כאשר מדובר בהכנסת שני כלים חדשים שלא היו בעבר שהם נובעים משתי עובדות.

מרסל שאטון: העובדה הראשונה, הנציג הצליח לשכנע את מועצת השרים ללכת למהלך מעבר למחקר משותף, למה שנקרא המרחב האירופאי למחקר, והוא מנסה להשתמש בכסף של התוכנית כמנוף למרחב אירופאי למחקר.

מרסל שאטון: העובדה השנייה היא שבנוסף לזה הייתה קביעה שהנציבות לא יכולה להמשיך לנהל ארבעים אלף פרוייקטים.

מרסל שאטון: התוכנית היא לארבע שנים כאשר כל פקיד מנהל עשרה פרוייקטים וכל פרוייקט יכול להיות בסכום של שלושים אלף דולר או של 15 מיליון דולר, והוא צריך לקבל עשרים חתימות ולרוץ אחרי אלה שחותמים כי צריך לדעת שתהליך האישור באיחוד האירופי הוא מאוד מסובך.

מרסל שאטון: היה חשש שהמדינות החברות יחליטו שהן מפסיקות עם התהליך הזה והתוצאה הייתה שהחליטו לעשות פרוייקטים יותר גדולים.

מרסל שאטון: זה אומר שיעבירו בלי מחויבויות את תוצאות המחקר ולכן הם הקימו שני כלים חדשים: רשתות של מצוינות על-פי המצאות של גורמים שאומרים שהם רוצים לעשות דברים מסוימים במשך חמש שנים או יותר, וקבוצות מחקר של חמישים-ששים שותפים שיהיה להם עד מאה מיליון דולר כדי לעשות מחקר בארבע שנים.

מרסל שאטון: זה יגרום לכך שנצטרך לרוץ הרבה יותר אחרי הקורדינטורים כדי שיכניסו גורמים ישראלים.

מרסל שאטון: עם זאת בתוכנית הראשונה של הנציב זה היה צריך להיות רק זה אבל מועצת השרים, בעיקר הגרמני והספרדי, התנגדו לאקסלוסיביות הזו ועכשיו אנחנו לא יודעים באיזה היקף מדובר אבל ישתמשו גם בפרוייקטים ישנים והנציב ויתר על הדרישה שלו.

מרסל שאטון: כתוצאה מזה אנחנו קצת יותר שקטים לגבי האפשרות להשתתף בפרוייקטים רבים.

מרסל שאטון: זה לא אומר שלא נוכל להיות שותפים גם בפרוייקטים האחרים.

פאול זינגר: האוניברסיטאות בעיקר במשך התוכנית החמישית התארגנו בצורה חזקה מאוד על-מנת לעמוד במשימות האלה.

פאול זינגר: אנחנו ניסינו גם ללמוד מה נעשה בעולם באוניברסיטאות מקבילות אבל משם לא כל כך טוב ללמוד.

פאול זינגר: כשבדקתי את זה באנגליה, גיליתי שאוניברסיטאות מקבילות לאוניברסיטאות שלנו באותו גודל מחזיקות משרד של בין חמישה לשמונה אנשים שעוסקים רק באירופה.

פאול זינגר: אצלנו בדרך כלל מדובר באדם או שניים ואני מדבר על אוניברסיטאות באותו גודל, ואני מקווה שההישגים שלנו לא נופלים בהרבה משלהם.

פאול זינגר: על כל פנים קיים הארגון ומבחינה זו האוניברסיטאות פועלות בצורה חזקה מאוד.

פאול זינגר: כמובן ISERD מזין אותן, אבל יש להן גם את המקורות הישירים והן אלו שהן בקשר ישיר עם כל חברי הצוות.

פאול זינגר: המידע מגיע לכולם, אין ספק שאין בעיה של מידע אלא יש בעיה של נכונות.

פאול זינגר: העובדה שהוגשו כמעל אלף הצעות מטעם האוניברסיטאות, מהן 300 בשנה, זה בעצם ביטוי לעניין שיש בהן ואני מעריך שאפשר להגיש אפילו יותר.

פאול זינגר: לגבי התוכנית הששית.

פאול זינגר: גם כאן עשינו את זה בצורה מסודרת.

פאול זינגר: קודם כל, קיימנו דיונים בכל אחת מן האוניברסיטאות כדי לבדוק את עמדתן.

פאול זינגר: בתחילת יולי התקיימה פגישה של כל סגני הנשיא למחקר של האוניברסיטאות יחד עם ראש ות"ת, מנכ"ל ות"ת וסמנכ"ל ות"ת.

פאול זינגר: הנושא נדון והתמיכה הייתה חזקה מאוד ואמרה להמשיך להשתתף בתוכנית הששית.

פאול זינגר: העמדה של ות"ת כיום היא שאנחנו צריכים להמשיך כמובן באותן המסגרות התקציביות כפי שנעשה בתוכנית הנוכחית כאשר מחצית הסכום משולמת על-ידי שלושת המשתתפים והמחצית השנייה על-ידי האוצר שמבטא את העניין הממשלתי-פוליטי שיש בהשתתפות.

פאול זינגר: שואלים למה להיות שם.

פאול זינגר: אם אירופה מתארגנת בצורה כזו וחושבת שזה חשוב מאוד, אירופה בסך הכל זו הזירה הטבעית למחקר הישראלי.

פאול זינגר: נכון, אנחנו בקשר עם ארצות-הברית והקשר הזה לא נפסק למרות שמספרים לנו שאנשים פוחדים לטוס, אבל בוודאי אירופה מבחינה זו היא המקור וגם הזירה הנוכחית הטבעית למחקר ולפיתוח שלנו ואנחנו מוכרחים להיות בפנים.

פאול זינגר: אנחנו בהחלט מחייבים את המבנה של התוכנית וזה דבר חשוב מאוד.

פאול זינגר: התוכנית הזו אמורה לאחד את המחקר התעשייתי או להביא ביחד את המחקר התעשייתי והאוניברסיטאי על-מנת לקדם את רמת החיים ואת התעשייה האירופאית בנושאים שנבחרו, וזה נושא שחשוב מאוד לעשות אותו גם בארץ.

פאול זינגר: גם בארץ עדיין אין לנו את השותפות הרצויה תמיד, ואם אירופה עוזרת לנו בזה, זה לא רע.

פאול זינגר: בוודאי זה דבר חשוב מאוד ורק בתנאים האלה האוניברסיטאות חושבות שחשוב להיות שם, אם זה ממשיך להיות כך, שהדגש הוא על ההשתתפות של התעשייה יחד עם האוניברסיטאות.

פאול זינגר: לכן היינו בדעה שהמדען הראשי של משרד התעשייה והמסחר צריך להוביל את התוכנית מבחינת ישראל.

פאול זינגר: נאמר פה שהאירופאים קבעו את הדברים העיקריים.

פאול זינגר: אנחנו התייחסנו לזה ומבחינתנו הרוב הגדול של הנושאים החשובים שנבחרו, הם חשובים גם מבחינתנו.

פאול זינגר: אם היינו אנחנו מתבקשים לבחור חלק גדול, היינו אומרים אותו הדבר.

פאול זינגר: יכול להיות שפה ושם היינו שמים דבר אחר, אבל אנחנו לא ארץ של הקהילייה האירופית.

פאול זינגר: מה שאפשר היה לדרוש מהם דרשנו.

פאול זינגר: הייתי רואה גם כהישג מה שקרה ממש לאחרונה, אחרי לחץ רב שבו האקדמיה מצאה כל מיני דרכים עקיפות ללחוץ והנציג למחקר מינה גם ישראלי, את פרופסור רות ארנון, בגוף הקטן שמייעץ ברמה עליונה ביותר לנציב האירופאי כאשר קודם לישראל לא הייתה נציגות.

פאול זינגר: התייחסו כבר להחזר הכספי.

פאול זינגר: גם אני חושב שאם לא היינו מקבלים אלא עשרה או עשרים אחוזים הייתי מודאג, אבל אנחנו מקבלים תשעים אחוזים.

פאול זינגר: זליגה היא דו-כיוונית ולא מתבצעת רק בכיוון אחד.

פאול זינגר: אם מדברים על הזליגה, הייתי אומר שנושא חשוב מאוד הוא שהמדענים הישראלים עכשיו יכולים להשתתף כסוקרים וכמעריכים של התוכניות האירופיות של כל המדינות.

פאול זינגר: למעשה ישראלים באים ורואים מה כל היתר מציעים ומביאים את הידע הזה לארץ.

פאול זינגר: זו נקודת זליגה הרבה יותר משמעותית.

פאול זינגר: התוכנית הששית בהחלט דורשת התארגנות נוספת למרות שאנחנו במסגרת ההשכלה הגבוהה מאורגנות.

פאול זינגר: כבר הזכיר מרסל שישנם מבנים חדשים בתוכנית הששית.

פאול זינגר: קודם כל, תהיינה רשתות גדולות, יהיו פרוייקטים גדולים מאוד, יהיו מרכזי מצוינות שאירופה תקבע אותם כאשר חלקם אמיתיים וחלקם וירטואליים, כלומר, מבוססים על גופים קיימים.

פאול זינגר: בהחלט עוד לא ברור לנו במאה אחוז איך אנחנו ניכנס פנימה בצורה האופטימלית מכיוון שאלה כללי משחק קצת שונים.

פאול זינגר: ברור שלארצות העיקריות – צרפת, אנגליה, גרמניה – זה נוח, אבל לנו עדיין לא ברור איך זה יבוא לביטוי אצלנו.

פאול זינגר: למרות זאת החלטנו שאנחנו מוכרחים לעבוד על זה וכבר בשבוע הבא נקבעה פגישה של כל סגני הנשיא כדי שנתחיל לתכנן את הדרך הטובה להכין מראש את הנוכחות הישראלית.

פאול זינגר: לצורך כך אנחנו מנסים להשיג מסמכים והשגנו חלק.

פאול זינגר: מרסל מאוד מועיל בזה כי יש לו גישה בבריסל והוא יכול לקבל מידע שאומר איך מתארגנים הגופים האירופאיים, מידע שמאוד חשוב לנו ואנחנו נשתדל להתארגן בצורות דומות.

פאול זינגר: יש עוד נקודה אחת שעדיין לא ברורה.

פאול זינגר: יתכן שיהיו תוכניות בהן גם הגופים הלאומיים יהיו מעורבים, זה סעיף 169 המפורסם, אבל עדיין אין החלטה סופית.

פאול זינגר: אם יהיה צורך, נצטרך לעשות שותפויות בין מימון המחקר הישראלי.

פאול זינגר: כיוון שאני משמש כיושב-ראש הנהלת הקרן הלאומית אני אומר שבוודאי נוכל לצרף, מעבר לתמיכה שנותנים לארץ, גופים אחרים וזה יביא יותר כסף, אבל הכללים עדיין לא נקבעו.

פאול זינגר: יש נושא אחד בו לא כל כך הצלחנו.

פאול זינגר: בתוכנית החמישית וגם בתוכנית הששית יש סכום של קרוב למיליארד שמיועד לגוף שנקרא JRC.

פאול זינגר: גוף זה כולל גופים אירופיים למחקר, גופים קיימים שהקהילה מממנת אותם בסכום של קרוב למיליארד ושם כמעט שאין לנו דריסת רגל.

פאול זינגר: ישראל לא מצאה מספיק גישה לשם וברור שאנחנו צריכים לתקן את זה.

פאול זינגר: לשם כך מינינו את אחד האנשים שמכיר את הנושא – את פרופסור ארמונד בן-טור – לטפל בזה.

פאול זינגר: הוא היה באירופה והוא ארגן גם משלחת של סגני נשיא שנסעו לשם ואני מקווה שבתוכנית הששית נצליח יותר.

פאול זינגר: אנחנו נשתדל להיכנס גם לנושא זה מכיוון שעכשיו מאפשרים להם לעשות שותפויות עם גופים אחרים.

דוד הררי: אנחנו צריכים לשים לב למספר דברים שאנחנו שוכחים וכאן אני רוצה לנצל את דבריו של כרמל ורניה.

דוד הררי: אין לנו בנושאי תעופה ובנושאי חלל מסגרות מסודרות לשיתוף פעולה, ובטח לא נקבל את זה מן האמריקאים.

דוד הררי: יש לנו דברים ספציפיים וקונקרטיים עם האמריקאים, אבל אין לנו מסגרת גלובלית כמו שנותנת לנו אירופה.

דוד הררי: לאור מה שמרסל שאטון אמר אני רוצה לומר שאם הממוצע של מדינת ישראל הוא כ35-30- אחוזי הצלחה בתוכניות, לנו יש הצלחה שעוברת את החמישים אחוזים.

דוד הררי: מתוך ה134- מיליון דולר אנחנו קיבלנו יותר מ16- מיליוני דולרים, אבל החשוב לנו הוא שהסכום של ה16- מיליוני דולר שאנחנו מקבלים הוא בתוכניות שההיקף שלהם עובר את ה350- מיליון דולר.

דוד הררי: זאת אומרת, אנחנו מקבלים ידע, מידע וקשרים פי עשרים ממה שאנחנו צריכים לשלם.

דוד הררי: אם אני לוקח את כל התוכניות שאנחנו עושים במדינת ישראל, מדינת ישראל, עם כל הרצון שלה, לא יכולה לתת לנו הזדמנות להתקדם.

דוד הררי: אם אנחנו לוקחים את הנושאים של החלל והתעופה, נושאים שדורשים הרבה השקעות מבחינת טכנולוגיות לעשור הבא, ללא ספק הדבר הזה הוא חשוב מאוד.

דוד הררי: הנהלת התעשייה האווירית ודירקטוריון התעשייה האווירית משקיעים הרבה מאמצים וזמן לקדם את הנושא הזה ואני מקווה שנמשיך בו כי הנושא הזה חשוב מאוד לכולנו.

ענת מאור: זו גם הזדמנות לברך את פרופסור רמי רחמימוב עם כניסתו לתפקיד המדען הראשי של משרד הבריאות.

משה נחום: לדעתי אנחנו צריכים ללמוד לקחים ממה שנעשה בתקופה האחרונה בתוכנית הזו ואחד הלקחים הוא מי משתתף מטעם ישראל.

משה נחום: לדעתי משתתפות חברות גדולות בלבד כי לחברות קטנות כמעט שאין נגישות, אין להן אמצעים, הן לא מסוגלות לעשות את המאמץ הנדרש, גם הפוליטי וגם השיווקי, כדי לחדור לאותן תוכניות וזה חבל מאוד.

משה נחום: אתם מדברים כל הזמן על חברות ההיי-טק, על חברות הסטרט-אפ, אבל אלה לא מסוגלות היום להגיע בנגישות ישירה לתוכניות הגדולות האלה בגלל שאין להן את האמצעים לעשות זאת.

משה נחום: לכן זה חסר לי.

משה נחום: ביקורת אחרת שיש לי היא האם בכלל מישהו חשב והגיש איזושהי הצעה לקראת התוכנית הששית, ואני יודע שהאיחוד האירופאי פנה לכל מיני גורמים כדי לקבל רעיונות לגבי מה עושים בתוכנית הששית.

משה נחום: אנחנו מצדנו הגשנו כל מיני רעיונות לגבי יתר ניצול של מפעלים קטנים ובינוניים שאינם מסוגלים להיכנס לתוכניות האלה.

משה נחום: לא ראיתי אם הממשלה או מי שממונה על הפרוייקט הזה בצד הזה הגיש איזה שהן הצעות תיקון והצעות שיפור אבל יש הזדמנות לעשות את זה.

משה נחום: אני חושב שבאיחוד האירופאי הם פתוחים לשמוע ופתוחים בפני הצעות בונות וחבל שאנחנו לא עשינו זאת.

משה נחום: אם עשינו, אני לוקח את דבריי בחזרה ואומר שהכל בסדר וטוב.

משה נחום: אחת המטרות של התוכניות האלה היא לא רק לתת את אותם מענקים ועזרה לגבי שיתוף פעולה טכנולוגי בין חברה לחברה או בין קונסורציום לבין עצמו.

משה נחום: אחת המטרות היא באמת להוריד את ההישגים הטכנולוגיים לרמות אחרות ולעשות דיפוזיה בין מפעלים או חברות שיכולות להטמיע את הטכנולוגיה החדשה בתוך המערכות שלהם.

משה נחום: לא שמעתי שזה נעשה במדינת ישראל.

משה נחום: כלומר, אחת הבעיות המרכזיות של המנהיגות באירופה היא איך באמת לגרום לכך שאותם מיליארדים שהולכים למחקר ופיתוח בתעשיות מסוימות, איך הם עוברים למערכות אזרחיות או אחרות בתוך הקהילה והם מקדישים לזה מענקים מסוימים כדי לעשות את זה אם כי ההצלחה היא לא רבה.

משה נחום: גם בארץ צריכים לראות את זה כך כי התועלת שאותם מפעלים בודדים מקבלים לא די בה אלא היא צריכה לעבור הלאה ולעשות גם שדרוג טכנולוגי של כל המערכות קדימה.

משה הראל: במידה חלקית אני חולק על קודמי בנושא של השתתפות התעשייה וזאת מתוך ידע אישי.

משה הראל: למעשה בשקף שהראה מרסל היה כתוב 105 הצלחות בתחום של IST, ואני שמח לומר שבחמש הצלחות מתוך ה105- אני הייתי מעורב ישירות וכל החברות הן חברות קטנות כאשר שלוש מהן הוליכו את הפרוייקט וזכו בו בסכומים של בין 4,5 עד 6,3 מיליון יורו.

משה הראל: אני רוצה לתת לכם דוגמה של פרוייקט שהוגש ב17- באוקטובר על-ידי חברה בהרצליה שמונה 25 אנשים.

משה הראל: סייעתי להם להגיש את הפרוייקט, כולל יצירת הקונסורציום.

משה הראל: בקונסורציום היו חברות כמו פיליפס, סימנס, פונסטלקום, סלומבוג'ה, קמבריז לבורטורי – זאת אומרת, חברות שכל אחת מהן היא בעלת משקל באירופה – והרעיון שהיה מצא חן בעיני החברות והן הצטרפו לקונסורציום.

משה הראל: לא רק שהן הצטרפו אלא שנאלצנו לדחות מספר חברות שרצו גם הן להצטרף.

משה הראל: כאמור, הפרוייקט הוגש ב17- באוקטובר ועדיין אנחנו לא יודעים אם הוא יצליח.

משה הראל: פרוייקט דומה הוגש בתחילת השנה ועומד להתחיל עכשיו וגם כאן מדובר בחברה שממונה שבעים אנשים וקונסורציום של תשע חברות אירופאיות גדולות.

משה הראל: בפרוייקט האחרון שהוגש, חברות פיליפס וסימנס לא רצו לדבר עם החברה כאשר החברה ניסתה לפנות אליהן.

משה הראל: במסגרת של הקונסורציום האירופאי פנו אליהן והן השתתפו בקונסורציום ולכן זו מסגרת מצוינת לחברות קטנות ישראליות כדי להגיע לחברות הגדולות האירופאיות.

משה הראל: שתי הערות לגבי התוכנית הששית.

משה הראל: אני חושב שיש בעיה מבחינת ישראל, מבחינת ההתמקדות וההתמקצעות.

משה הראל: האירופאים אומרים עכשיו שבמקום שיהיו כך וכך פרוייקטים, יהיו פחות פרוייקטים אבל יותר גדולים.

משה הראל: מבחינתנו זה חסרון מובהק.

משה הראל: יש עוד דבר שכדאי לקחת בחשבון והוא שלקראת התוכנית הששית, גם בגלל האטה בנושא של חברות היי-טק ומספר חברות גדול שסגרו, אני לא יודע אם נוכל לצפות להחזר בתוכנית הששית שהוא כל כך טוב כמו בתוכנית החמישית.

משה הראל: לכן צריך לעשות את כל המאמץ להגביר את המודעות וגם לסייע לחברות לקחת יועצים ולעשות עבודה מקצועית יותר כאשר מגישים את ההצעה לתוכנית.

רפי הוידה: לא דיברו כאן על התחרות של הגוף הישראלי מצד אחד מול התוכניות האירופאיות ומול התקציבים היחסית מוגבלים של המדען הראשי בתוכניות הלאומיות שלנו.

רפי הוידה: נשאלת כאן השאלה האם לגרום להעדפה כלפי התוכניות האירופאיות, להשאיר את זה בצורה נייטרלית כך שכל גוף מחליט האם ללכת לאירופה והאם ללכת לתוכניות הלאומיות.

רפי הוידה: לדעתי סוגייה מרכזית היא האם ליצור כאן מדיניות של העדפה כן או לא, כאשר יש הבדלים מהותיים במאפיינים של תוכנית לאומית מצד אחד – וכרמל ודאי יפרט את זה – וכמובן במאפיינים של התוכניות האירופאיות בנושא תמלוגים, מידע וכדומה.

רפי הוידה: זו סוגייה שחייבת לבוא לידי ביטוי כשעלינו לשאול האם ליצור העדפה לכיוון א' או לכיוון ב' כאשר יש חסמים תקציביים והשתתפותיים.

קריאה: אני חושב שאנחנו נערכים לביו-טכנולוגיה רפואית גם בקול קורא המצומצם ביותר של משרד הבריאות.

קריאה: אני חושב שלמה שקרה לפני חודשיים תהיה חשיבות עצומה.

קריאה: אם תסתכלו בדפים שחולקו לנו, נאמר בטיחות מזון בהצעת הנציבות, ובהצעת הפרלמנט זה נקרא פעילות ובטיחות.

קריאה: אין ספק שהפחד שישנו עכשיו בארצות-הברית וגם בארצות אחרות מחיידקים יגרמו לזה שיהיה קידום חדש וחשוב מאוד במחקר.

עמירם פורת: לגבי IHP.

עמירם פורת: יכול להיות שהתעשייה לא מודעת לשני דברים שהיא יכולה לנצל שם, כאשר האחד הוא הנושא של החומר שעומד לרשות האקדמיה והתעשייה, והדבר השני הוא נושא של אירוח של אקדמאים בתוך התעשייה לביצוע מחקרים משותפים.

עמירם פורת: יש נושא שאולי יכול לעזור לנו יותר באינטגרציה בתוך אירופה וזה ההשתתפות כמשקיפים בוועדות.

עמירם פורת: בכל אחת מן התוכניות ישנן ועדות שמתכנסות לקראת קולות קוראים וגם אחרי קולות קוראים והנושא הזה היום לא מנוצל במלואו מבחינת השותפות, גם של גורמים חוץ-אדמיניסטרטיביים, זאת אומרת, לא רק אנשי ISERD אלא גם אנשים מהאקדמיה או מהתעשייה, בין אם הם בתפקידים אדמיניסטרטיביים או בתפקידים אחרים.

עמירם פורת: לא מנוצל על-ידינו במלואו כל הפוטנציאל, כל היד שמושטת לנו, אבל זה היה יכול לעזור לנו לא במידע לגבי התוכניות אלא יותר במידע והבנה של התוכניות וכיצד הן פועלות מבפנים.

עמירם פורת: זה אולי משהו שכדאי לשים את הלב לקראת המסגרת הששית כדי שנבין אותו יותר טוב ואז אולי נוכל להעלות את אחוזי ההצלחה.

אלכס גורדון: דבר נוסף שעשינו במערכת שלנו הוא יצירת קשרים אסטרטגיים נרחבים עם מאות תעשיות בארץ ועוד מאות תעשיות בעולם, גם במסגרת של נטוורק שהקמנו וגם במסגרת שוטפת של פעילות.

אלכס גורדון: המערכת הזאת מאפשרת לנו ליצור קונסורציה או לסייע ביצירת קונסורציה און-ליין.

אלכס גורדון: זה לא סותר את הפעילות של ISERD אלא להפך, זה משלים.

אלכס גורדון: הפעילות של ISERD מעשירה אותנו בהרבה מקרים בשותפים חדשים ואנחנו פשוט בונים את זה און-ליין במהירות וכתוצאה מזה החוקר מתעסק במחקר ואנחנו מתעסקים בחלק המשלים שלו.

אלכס גורדון: לקראת התוכנית הששית, יש לנו לדעתי בעיה במערכת הישראלית כשאנחנו לא ערוכים מחשבתית לטיפול והיערכות לפרוייקטים בסדר גודל של התוכנית הששית.

אלכס גורדון: הפרוייקטים זה לא פרוייקט אלא תוכנית שעושה אאוט-סורסינג ואנחנו צריכים להתחיל לחשוב איך אנחנו נערכים לפרוייקט ברמה כזאת.

אלכס גורדון: אני מזמין את כולנו ליצור פורומים של חשיבה משותפת של תעשייה-אקדמיה, תעשייה-מוסדות, תעשייה-ממשלה, אקדמיה-ממשלה וכולי כי לדעתי יש לנו הרבה מאוד מה לעשות ויש לנו מספיק זמן להיערך לזה והזמן הוא עכשיו.

מיכאל איתן: כשאני מסתכל מה צריך לצאת מכאן, מצד אחד צריכה לצאת מכאן תודה והערכה לאלה שעשו במלאכה עד עכשיו, אבל לומר להם במפורש שאנחנו לא מרוצים מהתוצאות כפי שהן.

מיכאל איתן: אם ישראל משקיעה בתוכנית הזאת 150 מיליון, אני מצפה שהיא תניב מאתיים מיליון ולא 134 מיליון.

מיכאל איתן: אני לא רוצה שאנחנו נממן את אירופה.

מיכאל איתן: כל אחד יאמר לי שיש תוצאות נלוות ויש עוד מדדים, הכל נכון, אבל אני אומר שבקביעת מטרה, עידוד ואיפה לשים את האצבע, אני חושב שאנחנו יודעים היטב.

מיכאל איתן: אם יש היעדר מודעות אצל חלק מאלה שיכולים להיות פוטנציאל, גם למדנו מהלקח הזה ואני חושב שאחת המסקנות של הוועדה צריכה להיות, אם גבירתי היושבת-ראש תקבל את הצעתי, לקבל גם איזושהי תוכנית של הפקת הלקחים ושהוועדה תקבל איזשהו דוח שיאמר מה מתכוונת המערכת המופקדת לעשות על-מנת שבתום התוכנית הששית נוכל גם להרים את הכוסיות ולומר שהצלחנו בגדול.

חגית מסר-ירון: בצוות ההיגוי אנחנו מאוד ערים לחלק מהדברים שנאמרו כאן ואולי ליותר, לצורך להעביר את זה הלאה וכמובן שאנחנו פתוחים ללמוד ולהשתפר בנושאים האלה.

חגית מסר-ירון: כל נציג כזה שחוזר מהישיבות – והישיבות האלה מתקיימות כל הזמן – מדווח והדיווחים מועברים באופן סדיר לסגן הנשיא למחקר ופיתוח, אבל יכול להיות שיש מקום ללמוד ולהשתפר בנושא.

חגית מסר-ירון: האפשרויות פתוחות וכל גורם שרוצה להיות מעורב ולהשתתף, מוזמן.

חגית מסר-ירון: בעניין ההיערכות לקראת התוכנית הששית, מה שאלכס ואחרים אמרו זה מאוד נכון.

חגית מסר-ירון: אנחנו צריכים לחשוב איך למצות את הפוטנציאל של הקיים ואני גם מסכימה עם כרמל שאמר שהאפשרות שלנו להשפיע היא בשוליים, אבל האאוט-פוט בתחומים והנושאים שמודגשים כאן נראים לנו בסדר ואנחנו צריכים למצות את כל הפורומים.

חגית מסר-ירון: היום התקיים דיון בפורום המדענים הראשיים וכבר דנו בנושאים האלה בקשר למיצוי במשרדי הממשלה השונים ואנחנו בהחלט נמשיך לעשות זאת במסגרות השונות.

ענת מאור: מר שאטון, בדבריך תתייחס גם לנספחי כלכלה שלנו בנציגויות ובאיזו מידה הם מעורבים.

ענת מאור: למיטב ידיעתי יש היום כ35- נספחי כלכלה.

מרסל שאטון: אני חייב תשובה למשה.

מרסל שאטון: מבחינת התעשייה מדובר ב1,090-.

מרסל שאטון: מבחינת ההשתתפות זה 285.

מרסל שאטון: היו 432 חברות שונות שהיו מעורבות בהגשות האלה כאשר 162 חברות שונות זכו.

מרסל שאטון: מדובר ביותר פרוייקטים כי לכמה חברות יש מספר פרוייקטים.

כרמל ורניה: אני רוצה להבהיר נקודה שהועלתה על-ידי כמה מהדוברים.

כרמל ורניה: אחת מנקודות החולשה זה השתתפות חברות יחסית קטנות.

כרמל ורניה: רוב התעשייה פה היא תעשייה של חברות קטנות.

כרמל ורניה: במונחים אירופאיים אנחנו חברות קטנות והחסם כאן הוא גבוה כי יש פה בירוקרטיה גדולה וקצת חסם של שפה, אבל גם יש לחברות האלה לאלטרנטיבה הרבה יותר טובה בארץ, כאשר הרבה יותר קל להם להשיג מענקי מדען מאשר באיחוד האירופי ולא רק בגלל שבעברית זה פחות בירוקרטיה אלא גם בגלל שמענקי מדען תומכים במחקר ופיתוח תחרותי, כלומר, מחקר ופיתוח קצר טווח של שנה-שנתיים קדימה.

כרמל ורניה: באיחוד האירופי דורשים מחקר ופיתוח שהוא חמש-שש שנים קדימה ואתה לא רואה הרבה חברות קטנות שעושות את זה.

כרמל ורניה: לכן זה האתגר הגדול שלנו, לעזור להן להיכנס לתוכניות האירופאיות למרות שה במחקר ופיתוח קצר טווח.

כרמל ורניה: זה דבר שאנחנו צריכים לקחת על עצמנו ונעשה זאת.

כרמל ורניה: לגבי הפרוייקטים הגדולים באירופה.

כרמל ורניה: חבל על האנרגיות לנסות לשנות את זה אלא עדיף שנחשוב טוב טוב איך אנחנו נערכים כדי לקלוע למטרה ואפשר לעשות את זה.

כרמל ורניה: נגיד שאנחנו יודעים שיש 15 מועמדים, אז אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו תוקפים כך שנצליח הכי הרבה לחדור אליהם.

כרמל ורניה: זו המשימה שלנו.

פאול זינגר: בכל-זאת הייתי אומר לחבר הכנסת איתן לא לשים רף יותר מדי גבוה ואני אומר לך מדוע.

פאול זינגר: אם היית אומר שאנחנו משחקים כדורגל נגד איזה ארץ נידחת, אבל נגד מי אנחנו משחקים?

פאול זינגר: נגד הולנד, נגד צרפת, נגד התעשייה הכי טובה ואנחנו לא יכולים בקלות לעבור אותם.

פאול זינגר: אם אנחנו עושים את האחוז שלנו זה המון.

פאול זינגר: דנמרק מלאה מדענים ותעשייה טובה.

ענת מאור: הבנו גם מהתפוקות הנלוות שהן לא איזה סתם דבר אלא שהן מאוד משמעותיות כאשר יש לנו גם דוגמאות מהשטח.

ענת מאור: בכל מקרה אפשר לשאוף לקצת יותר ואין סיבה שלא נגדיר את היעד עליו דיבר חבר הכנסת איתן שלפחות נהיה מאוזנים כאתגר וכיעד.

ענת מאור: לגבי היערכות לתוכנית הששית.

ענת מאור: אני מקבלת כאן את הניסוח שלך שההליכה לפרוייקטים יותר גדולים של מצוינות היא כמעט עובדה, מה גם שאחרים עושים את מלאכתנו.

ענת מאור: ברור שאם יש קצת התנגדויות או אם זה יהיה מפוצל, הרי שזה לא יהיה מפוצל בצורה מסיבית.

ענת מאור: בכל זאת נראה שאני רואה גם גישה כזו בחלק מהחשיבה, גם בכנסים וגם במודעות.

ענת מאור: זאת אומרת, יש כאן איזו קפיצת מדרגה מחודשת שצריך לעשות אותה ואני רואה את זה כחלק מהסיכום והתקווה שאכן זה יתבצע בצורה אפקטיבית ביותר.

ענת מאור: בעניין המודעות והביזוריות.

ענת מאור: אנחנו מברכים על המעבר משלושים אחוזים לששים אחוזים, אבל במדינה כמו של ישראל חסך של ארבעים אחוזים זה הרבה מאוד.

ענת מאור: לכן תוך מספר חודשים אנחנו מבקשים לקבל עדכון שיאמר לנו מה בעניין הזה האגף עצמו וגם המשרדים שוקלים ועושים, במיוחד כשיש חשיבות גדולה למפעלים הבינוניים והקטנים.

ענת מאור: זו נקודה שבהחלט נשמח להתעדכן בה.

ענת מאור: לגבי משאבי אנוש כולל ההערה שהושמעה כאן לגבי התחום החברתי על-ידי נציג משרד הקליטה.

ענת מאור: הייתי שמחה אם נהיה שותפים בהגדלה ככל שניתן גם של התחומים החברתיים שאנחנו יודעים כמה הם חשובים וחיוניים למדינה כמו מדינת ישראל, או לפחות להיעזר ולנצל את הנישה הזאת באופן מקסימלי בתוך התוכניות האירופאיות.

ענת מאור: אני מודה לכולכם.