הוועדה המיוחדת לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי, כנסת 15, פרוטוקול מספר 56, 2001-03-14 09:00

ענת מאור: בוקר טוב.

ענת מאור: אני חושבת שתלמידי בתי הספר שהזמנו לכאן, עדיין בדרך.

ענת מאור: הפקקים היא גזירה שאפילו המדע המודרני טרם גבר עליה.

ענת מאור: ברשותכם, נפתח את הישיבה.

ענת מאור: מדענים ומדעניות, עמיתי חברי הכנסת, תלמידי בתי הספר שטרם אתנו, צבור נכבד, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה החגיגית לציון יום המדע בכנסת.

ענת מאור: בהזדמנות זו אני רוצה לברך את שר המדע, התרבות והספורט הישן-חדש, השר מתן וילנאי, את המנכ"ל החדש אריה שומר, על בחירתו לתפקיד ועל כניסתו לעולם קסום ונפלא, את המדענית הראשית, פרופסור חגית מסר-ירון שממשיכה אתנו, ואת פרופסור חיים הררי.

ענת מאור: שני המדענים יתנו לנו את ההרצאות המרכזיות.

ענת מאור: זו השנה השניה בה אנו מציינים את יום המדע ביום ה-14 במרץ, יום הולדתו של המדען הנודע, פרופסור אלברט איינשטיין.

ענת מאור: הרעיון צמח עוד בוועדה הקודמת, בראשות חבר הכנסת מיכאל נודלמן, ואני שמחה על שמשרד המדע, התרבות והספורט, בשיתוף עם הוועדה בכנסת ועם גורמים אחרים, עושים שימוש נרחב ברעיון שהוא ללא ספק חשוב ביותר.

ענת מאור: בתום הארוע, אתם מוזמנים לכבד אותנו בנוכחות

ענת מאור: כם במליאה, ובשעה 4.00 ייערך מפגש בבית הנשיא.

ענת מאור: בפתח הדברים, אני רוצה לברך את שלושת מקבלי פרס ישראל בתחום המדע הרפואי, את פרופסור ברכה רמות, את פרופסור רות ארנון ואת פרופסור מרסל אלייקים.

ענת מאור: אנחנו גאים במקצועיותם ובתרומתם הייחודית לקידום הרפואה בארץ ובעולם.

ענת מאור: דרכם אברך את כל המדעניות והמדענים בכל רחבי הארץ: במעבדות, במחקר, בשטח – בשדה ובפריפריה, שספונים יומיום ועוסקים במלאכת הקודש.

ענת מאור: הייתי אומרת, זו מלאכת הקודש האמיתית.

ענת מאור: חברים וחברות, באנו לברך על עשייה רבה, אבל לא פחות לצפות לעתיד.

ענת מאור: הוועדה כיסתה בפעילותה תחומים רבים, ואני מבטיחה להמשיך לעשות כן גם כיד תומכת, מגבה ומעודדת, אבל גם כרשות מפקחת על הממשלה שתפקידה לבצע, לקדם ולהכניס דלק במנוע המדע והטכנולוגיה.

ענת מאור: בהזדמנות זו, אני רוצה לברך את חבר הכנסת אליעזר כהן, את חבר הכנסת בריילובסקי שיישא דברים, וחבר הכנסת גנדי ריגר, וכמובן את יושב ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת זבולון אורלב.

ענת מאור: המפגש הנוכחי נעשה בשיתוף עם ועדת החינוך החולשת על תחום ההשכלה הגבוהה והמחקר הכלול בה.

ענת מאור: אני גאה בכך שהוועדה לא רק דנה אלא גם נמצאת בשטח.

ענת מאור: כאשר הכנתי את הסטטיסטיקה על פעולתנו, נדהמתי לגלות שהיינו ב-15 סיורים, מדרומה ועד צפונה של הארץ.

ענת מאור: זה כמובן מעשיר מאד את הידע שלנו ואת היכולת לעקוב אחר הדברים.

ענת מאור: כתוצאה מביקור בירוחם, אני מתבשרת שדברים קודמו, והיא הנותנת.

ענת מאור: מבחינת חקיקה, אני חושבת שגולת הכותרת של פעולתנו הוא חוק ההגנה על פרטיות המידע הגנטי, אותו יזם חבר הכנסת והשר בהווה מאיר שטרית, והוא מוסיף כבוד רב לחקיקה בישראל.

ענת מאור: בתהליך סיום חקיקה נמצא חוק החתימה האלקטרונית, הנדון בוועדה משותפת לוועדת המדע ולוועדת החוקה, חוק ומשפט, בראשותו של חבר הכנסת מיכאל איתן.

ענת מאור: דווקא עם חילופי השלטון, אנחנו מצפים לכך שלא תמשכנה רעידות אדמה פוליטיות, אלא שנושאים חשובים כמו המדע יקודמו.

ענת מאור: מאחר וזמננו קצר, אני רוצה לומר מהן הציפיות של הוועדה מהממשלה החדשה ומהשר הממשיך בתפקידו: ראשית, אין שעה מתאימה יותר לומר שכניסת ישראל למהפכה הביו-טכנולוגית היא הכרחית.

ענת מאור: קיימנו על-כך מספר ישיבות.

ענת מאור: צניחת מדד הנסד"ק, אין משמעותה גט כריתות להיי-טק, אלא מחוייבות והכרח לבנות באופן מאוזן יותר את המדע והכלכלה בישראל.

ענת מאור: אשר למהפכת האינטרנט, הנושא נדון בוועדת מישנה של הכנסת.

ענת מאור: מדינת ישראל עדיין איננה בין המדינות המובילות בתחום זה.

ענת מאור: שלישית, שיתוף פעולה מדעי עם הפלשתינאים ועם מדינות ערב השכנות:

ענת מאור: קיימנו ישיבה עם השר לשעבר לשיתוף פעולה אזורי, השר שמעון פרס.

ענת מאור: אנחנו יודעים שמידת הקישוריות והיכולת להיות מרושתים בכל הנוגע לפיתוח המדע, על מנת לפתור בעיות הנוגעות לים המלח ורעידות אדמה – לא יוכלו להיעשות שלא בשיתוף פעולה עם פלשתינאים ועם מדינות ערב השכנות.

ענת מאור: נושא רביעי הוא העלאת המדע למקום גבוה בסדר העדיפות הציבורי והתקציבי: צר לי לציין שערב הדיון בתקציב, אנחנו דורכים במקום בכל הנוגע לתקציב המדע.

ענת מאור: אין התקדמות, והדבר מעיד בהחלט על חוסר ראיה לטווח רחוק.

ענת מאור: אני מקווה שגם המשרד וגם אנחנו נמשיך במאבק, על מנת שהתקציב יתוקן במהלך השנה.

ענת מאור: הגשנו את הסתייגותנו לתקציב, לאור הישיבות שקויימו כאן בעבר.

ענת מאור: אני פשוט מזכירה מה עומד לפנינו מכאן ואילך.

ענת מאור: הנקודה החמישית היא מימוש פוטנציאל הנשים להעצמת המדע והאקדמיה.

ענת מאור: אני רוצה לברך על פעילותה הברוכה של פרופסור חגית מסר-ירון בנושא, ועל הקמת הפורום על-פי החלטת הממשלה.

ענת מאור: אני רוצה לברך גם את פרופסור נח מיה לב-ציון.

ענת מאור: קיימנו ישיבה רצינית מאד שעסקה ב"תקרת הזכוכית" באקדמיה.

ענת מאור: אני רואה את הנושא כמשימה, על מנת שהמוח הנשי יבוא לידי ביטוי לא רק למען הנשים, אלא למען המדע והחברה כולה.

ענת מאור: משימה שישית היא טיפוח החינוך המדעי והטכנולוגי לכלל התלמידים ולבנות בלבד, וחינוך לצריכה נבונה של האינטרנט.

ענת מאור: רבות תרם לכם פרופסור חיים הררי, החל בתכנית "מחר-98'".

ענת מאור: נמשיך לעקוב אחר מה שקורה בתחום זה, יחד עם ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

ענת מאור: הנושא הבא הוא קידום יזום ומסיבי של מדענים מהמגזר הערבי: הוועדה נדרשה לכך, כזכור לכם.

ענת מאור: נדמה לי כי השעה מחייבת אותנו אף יותר לצמצום פערים ולקידום מסיבי ויזום של המדענים וטיפוחם במגזר הערבי.

ענת מאור: הנקודה הבאה היא צמצום הפערים באמצעות המדע: דברנו על-כך רבות, אנחנו יודעים שהמדע יכול לצמצם פערים, אך זה אינו מובן מאליו.

ענת מאור: דו"ח מבקר המדינה 50ב' ממאי 2000, הוא תעודת האשמה למדינה על המצב בדרום (הדו"ח שעוסק בצפון, בוודאי מגלה אותם ליקויים) בכל הנוגע לשימוש בידע הרפואי, התחבורתי וההשכלתי.

ענת מאור: המדינה אינה מקדמת את ביזור הידע, כך שההישגים יהיו גם נחלתם של תושבי הפריפריה.

ענת מאור: הנושא הבא הוא הסבת יתר מתעשיית הנשק לתעשייה האזרחית והקדשת משאבים מחקריים לנושא.

ענת מאור: כמובן שזה מחייב המשך מדיניות השלום שכולם התחייבו לה.

ענת מאור: היעד הבא הוא שילוב רב יותר בין המדע הריאלי למדעי החברה ולמדעי הנפש: יש אלינו פניות מאנשי אקדמיה בתחום מדעי החברה, בבקשה שהפניית המשאבים תהיה לא רק בכיוון המדע הריאלי אלא גם למדעי החברה.

ענת מאור: נבחן זאת במשותף עם המשרד.

ענת מאור: אני רוצה לומר שאנחנו רואים בחיוב המשך המחוייבות להיערך לטיפול ברעידות אדמה.

ענת מאור: בממשלתו של אהוד ברק הוקמה לראשונה ועדת שרים לטיפול בנושא.

ענת מאור: לצערנו, אנחנו מקבלים תזכורות על חשיבות הנושא מרעידות אדמה המתרחשות מדי פעם במדינות אחרות.

ענת מאור: אנחנו רואים חשיבות בהמשך קידום חקיקה, אפשרות לשפר את ההישגים בתחומים מדעיים שונים, למשל בכל הנוגע להשתלת איברים, או הדילמה של הארכת חיים ואחריות היחיד לכך.

ענת מאור: הוועדה עוסקת בנושאים אלה יחד עם ועדות אחרות.

ענת מאור: אני רוצה לסיים ולומר למדעניות ולמדענים הנמצאים כאן, בשמי ובשם כל חברי ועדת המדע שתורמים רבות לעבודתה, כי אנו מתכוונים להמשיך להוות כתובת, עורף וגיבוי ככל שנידרש.

ענת מאור: לממשלת ישראל ניתן גבוי לקידום המדע, אבל לא נרפה ממחוייבותנו להיות רשות מפקחת ככל שיידרש.

ענת מאור: זו ההזדמנות להודות לצוות הוועדה: למנהלת הוועדה ענת לוי, לאיילת, לאבישי ולדפנה, שעושים עבודה גדולה.

ענת מאור: אני מקווה שיהיה זה יום מעניין ופורה.

ענת מאור: לפני שאזמין לכאן את שר המדע, התרבות והספורט, מתן וילנאי, אני רוצה להודות גם למוזיאון המדע על תרומתו, התערוכה שבקומת הכניסה לאולם, ואני מזמינה אתכם לצפות בה ולבקר גם במוזיאון.

ענת מאור: היתה זו חוויה גם לוועדה לעשות כן.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: השר מתן וילנאי, בבקשה.

מתן וילנאי: בוקר טוב.

מתן וילנאי: קודם כל, אני רוצה לתקן את הכותרת: משנה הבאה, זה יהיה היום הלאומי למדע ולא יום המדע הלאומי.

מתן וילנאי: עוד עלולים להיות לכך פירושים שלא אוהב אותם, כך אני מניח.

מתן וילנאי: לכן צריך לקרוא ליום זה יום הלאומי של מדינת ישראל למדע.

מתן וילנאי: אני שמח על היוזמה הזו שקורמת עור וגידים זו השנה השניה, ואף בהיקף רחבה יותר מאשר בשנה הקודמת.

מתן וילנאי: אני מבטיח לכם שבשנים הבאות נקיים את היום הזה במסגרת יותר ויותר רחבה שתחבוק מגזרים יותר ויותר רחבים בחברה הישראלית.

מתן וילנאי: על חשיבות המדע לא צריך לדבר בחדר הזה, אני מניח שגם לא בחדרים אחרים, אבל יש נושאים רבים שמדברים עליהם, אך עושים בהם הרבה פחות.

מתן וילנאי: ההשקעה הממשלתית במדע בסופו של דבר היא חסרה.

מתן וילנאי: למרות שיש השקעה, היא חסרה והיא לא מכוונת בצורה הנכונה.

מתן וילנאי: יש אי הבנה בסיסית בנושא, שאני מנסה לטפל בה.

מתן וילנאי: לצערי, בממשלה בה ראש הממשלה היה ממפלגתי, לא היתה כל אוזן קשבת לעניין.

מתן וילנאי: פשוט כל, אין מילה יותר כוללת מזו.

מתן וילנאי: אני מקווה שבממשלה הנוכחית נצליח יותר.

מתן וילנאי: אני מצטרף להערותיה של חברת הכנסת מאור.

מתן וילנאי: רק אתמול ישבנו על-כך עם הנהלת משרדי, ונגבש כוחות עם ועדת המדע, עם ועדת החינוך, עם כל מי שיהיה מוכן להתגייס ולעזור, כי העניין הוא בנפשנו.

מתן וילנאי: הסיפור לפיו אין כסף במדינת ישראל, לא היה אף פעם מקובל עלי.

מתן וילנאי: היום, לאחר שנתיים בעולם הפוליטי, ברור לי שאין בעיה של כסף, השאלה היא רק לאן מכוונים אותו.

מתן וילנאי: אם דרשתי עשרות מליונים לפרוייקט כזה או אחר, והסבירו לי כי בגלל זה כלכלת ישראל תתמוטט, וכמעט הצדעתי לדגל, למחרת החליטו על בחירות – ומיד זרמו מאות מליונים כדי ללכלך את כבישי הארץ.

מתן וילנאי: מאד מדעי.

מתן וילנאי: אז שלא יספרו לי שאין כסף.

מתן וילנאי: השאלה היחידה היא לאן מפנים אותו.

מתן וילנאי: כל מי שמדבר על מדע ורוממות המדע בגרונו, שיביא זאת גם לידי בטוי.

מתן וילנאי: נדרוש לפרוע את הצ'ק הזה.

מתן וילנאי: בלתי מתקבל על הדעת שתכניות שלנו לתשתיות מדע, תשתיות שרבים מאנשי המדע שחלקם יושבים כאן, נשענים עליהן – שותים את דמנו ואומרים לנו שכמה עשרות מליונים הם המון כסף.

מתן וילנאי: דין פרוטה כדין מאה.

מתן וילנאי: אני אומר לכם שאפשר לעשות הרבה יותר, וזוהי אחת המשימות המרכזיות בה יעסוק המשרד.

מתן וילנאי: נושא אחר הוא מדע וקהילה: אחד הדברים שמאפיינים אותנו היום, בתחילת המילניום השלישי, הוא שהמדע אינו נשאר רק במגדלי השן של האקדמיה או חכמים כאלה או אחרים, אלא הוא צריך להתפרס יותר ויותר בקהילה.

מתן וילנאי: אנחנו עוסקים בכך דרך אוריינות מדעית, דרך בתי-ספר (ותכף אתייחס לנציגי בתי הספר שאינם נמצאים כאן), דרך המו"פים האזוריים וכל דבר שישמש את האוכלוסיה הרחבה.

מתן וילנאי: חברת הכנסת ענת מאור העלתה את נושא שילובם של הערבים, נשים ומגזרים נוספים, גם על מנת להתמודד עם החוליים האמיתיים של החברה הישראלית.

מתן וילנאי: האמינו לי שהחולי האמיתי שלנו או הסכנה למדינת ישראל, אינן דוויזיות השריון הסוריות ואפילו לא טילים איראניים ועיראקיים.

מתן וילנאי: השד ששוכן בתוך החברה הישראלית הוא האיום העיקרי.

מתן וילנאי: אנחנו צריכים להשתמש גם במכשיר המדעי, על מנת להתמודד עם השד הזה.

מתן וילנאי: לא כאן אני צריך לדבר על חשיבות קשרי חוץ: בכפר הגלובאלי של היום, נעשה הכל כדי להכנס לחברות מלאה ב"סרן" שבשוויצריה, ושלא יספרו לי שאין כסף לשם-כך.

מתן וילנאי: כך לגבי שילובנו בתכנית השישית של הקהיליה האירופאית.

מתן וילנאי: אנחנו חייבים להיות משולבים בכל הפרוייקטים האלה.

מתן וילנאי: אנשי המדע שלנו הם מהשורה הראשונה בעולם, ומחזרים אחרינו.

מתן וילנאי: אני מזכיר לנוכחים כי במדינת ישראל של שנת 2001, לא מחזרים אחרינו ביותר מדי נושאים.

מתן וילנאי: הנושא היחיד בו אנחנו עדיין נמצאים בפסגה, הנושא היחיד שלגביו מסתכלים עלינו ורוצים בנו, הוא הנושא המדעי, וצריך להרחיב פעילות זו ככל שניתן.

מתן וילנאי: אנחנו גם עוסקים במועצה הלאומית למחקר ופיתוח, עם חבלי לידה קשים, נושא שהבטחתי לקדם ולהביא את הטיפול בו לידי גמר.

מתן וילנאי: הבחירות יצרו 3 חודשים של פער מיותר מבחינתי, ונתגייס במלוא המרץ לעניין זה.

מתן וילנאי: המדע הוא נושא האמון על דיוק ושיטתיות.

מתן וילנאי: לא צריך להתעניין במדע כדי להגיע לכאן, תלמידי בתי הספר פשוט צריך לצאת בזמן, כדי להיות כאן.

מתן וילנאי: הם צריכים לדעת שפקקים הם מנת חלקם של כולנו.

מתן וילנאי: מהדיסציפלינה ממנה הגעתי, אני מקפיד להתייצב תמיד בזמן, וכל פעם אני נוכח מחדש בעוצמת האמירה: איש דייקן הוא זה שמכלה את זמנו בהמתנה לאחרים.

מתן וילנאי: תודה רבה לכם.

ענת מאור: אני מתכבדת להזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב ראש ועדת החינוך והתרבות, שכפי שאמרתי גם פועלת וגם עושה רבות בתחום ההשכלה הגבוהה החשוב מאד למחקר ולמדע.

זבולון אורלב: בוקר טוב.

זבולון אורלב: כבוד השר, עמיתתי יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת ענת מאור, שולחן הנשיאות הנכבד, מדעניות ומדענים, אורחים יקרים, הבעיה בנושא החינוך המדעי והטכנולוגי, גם במערכת החינוך וגם במערכת ההשכלה הגבוהה, היא הבעיה הידועה של פער גדול מאד בין דיבורים לבין מעשים, ונתק בין כוונות מצויינות לבין החלטות מעשיות.

זבולון אורלב: כולנו יודעים שהאוצר היחידי שיש לנו במדינת ישראל הוא האוצר האנושי, ואין לנו מחצבים או נכסים אחרים.

זבולון אורלב: ככל שהאוצר האנושי יהיה יותר טוב, יותר איכותי, כך מעמדה, חוזקה וחוסנה של מדינת ישראל בכל המובנים יהיו טובים יותר.

זבולון אורלב: אבל לצערי העובדות קצת טופחות על פנינו.

זבולון אורלב: אציין בקצרה כמה עובדות לא כל-כך נעימות: זה התחיל עם המבחן באולימפיאדה למתמטיקה, בה ישראל ירדה בדרוג העולמי.

זבולון אורלב: זה המשיך לאחר מכן במבחן העולמי שהיה במתמטיקה ומדעים: בעוד שב-1964 הגענו לאחד המקומות הראשונים, התדרדרנו למקום העשרים ומשהו וגם השלושים ומשהו.

זבולון אורלב: לא כדאי אפילו לומר באיזה מקום אנחנו נמצאים.

זבולון אורלב: כאשר אנחנו בוחנים תקציב 2001, שהממשלה הנוכחית החליטה לאמץ אנבלוק, על-פי החלטות הממשלה הקודמת, יש כמה בשורות לא נעימות לחינוך המדעי והטכנולוגי: ראשית כל, נקבעה העובדה שיש קיצוץ של 25 אחוז בהכשרת הנדסאים וטכנאים, שחלק לא מבוטל מהם פונים לאותם מקצועות מדעיים וטכנולוגיים שיש למדינת ישראל עניין גדול מאד בפיתוחם.

זבולון אורלב: דבר שני, יש קיצוץ של 25 אחוז בסעיף התקציבי של החינוך הטכנולוגי והמדעי, הפחתה מ-82 מליון ל-60 מליון.

זבולון אורלב: ביטלו את החינוך המדעי בכיתות ט', שלא בבתי הספר השש-שנתיים, גם זה דבר תמוה.

זבולון אורלב: גם בכיתות י', י"א וי"ב יש קיצוץ מסיבי של כמה עשרות מליוני שקלים.

זבולון אורלב: להערכתי, הקיצוץ יכול להגיע עד כדי 100 מליון שקלים.

זבולון אורלב: לכאורה, הוא לא נוגע לחינוך הטכנולוגי והמדעי, אבל באופן מעשי הוא כן נוגע לחינוך המדעי, ורק מפני שהזמן קצר, אני לא רוצה להלאות, אבל אני מניח את הרקורד האישי שלי, כאשר אני אומר שאלה דברים נכונים.

זבולון אורלב: אם המגמה הזו תימשך, נמצא פחות ופחות תלמידים הלומדים בחינוך הטכנולוגי.

זבולון אורלב: גם כך אין לנו הרבה בשורות: אם בתשנ"ח למדו בחינוך הטכנולוגי כ-92 אלף תלמידים ובשנת תש"ס למדו 102 אלף תלמידים – פירושו של דבר שהגידול במספר התלמידים אינו מדביק את קצב גידול התלמידים בכלל.

זבולון אורלב: פירוש הדבר שיש ירידה.

זבולון אורלב: אלו עובדות על קצה המזלג, אשר מלמדות על הפער ועל הנתק בין דיבורים למעשים ובין כוונות טובות לבין החלטות.

זבולון אורלב: ההשכלה הגבוהה כמובן ראויה להתייחסות ולדיון נפרד, ואני מניח שידידי הטוב, פרופסור חיים הררי, נשיא מכון וייצמן למדע, אולי יתייחס לדברים, אבל גם שם יש מאבקים, והמשימה להגדיל כל שנה את מספר הסטודנטים הלומדים במקצועות העילית במערכת ההשכלה הגבוהה ב-700, גם היא עדיין לא מסוכמת בתכנית החומש שידועה לוועדת החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: אני חושב שהשדולה המדעית טכנולוגית, או החינוכית, מדעית, טכנולוגית במדינת ישראל, שפעם אולי לא היו זקוקים לה, כי זה היה דבר מובן מאליו, נחוצה לנו היום, בג'ונגל הפוליטי של היום, במהומה, בחוסר הסדר, בחוסר היציבות השלטונית וכדומה.

זבולון אורלב: אני מציע לכולנו לחשוב במושגים אחרים של שדולות, כדי להגן יותר על העתיד שלנו ועל התקווה שלנו.

זבולון אורלב: למרות שמדע זה לא קוקה-קולה (ואני יכול לעשות ממש קרקס, אם אתאר לאיזה נושאים יש שדולות בכנסת ואיזה פניות מקבלים חברי הכנסת משדולנים שונים), עלינו להתחיל לחשוב במושגים קצת אחרים.

זבולון אורלב: אני מבין שיושבים באולם המעטים שהם בעלי איכות, אשר חשים באחריות הכבדה, כי אין מי שיפעל, יעשה וידאג זולתם, לאותן החלטות נכונות שדיבר עליהן קודמי, השר וילנאי.

זבולון אורלב: אני מסכים לכל מילה שאמר וחותם עליה.

זבולון אורלב: תקציב 2001, כאמור, נמצא על שולחננו.

זבולון אורלב: אמנם הממשלה החדשה אומרת, נאשר קודם את תקציב 2001, ותוך כדי תנועה נעשה תיקונים והשלמות, אבל כל אחד מאתנו מבין שלבצע תיקונים והשלמות זה הרבה יותר קשה מאשר דיון על בסיס התקציב.

זבולון אורלב: לא שיש לי תקווה שהשדולה המדעית-טכנולוגית, וחברת הכנסת ענת מאור ואני נצליח לעשות זאת.

זבולון אורלב: בכלל, אנחנו שייכים עכשיו לאופוזיציה, אנחנו באותה קבוצה, אבל כולנו בקואליציה אחת של החינוך, המדע והטכנולוגיה.

זבולון אורלב: אני מציע לעצמנו לחשוב גם בכלים פוליטיים, מה ואיך צריך לעשות.

זבולון אורלב: נזדקק להרבה מאד עזרה מאנשי המדע והטכנולוגיה, כדי לשנות את דעת הקהל הפוליטית, את מעצבי ההחלטות במדינת ישראל, על מנת שיתחילו להתייחס ביתר רצינות לנושא זה.

זבולון אורלב: לסיכום, אני רוצה לומר עוד שני משפטים: השר המר המנוח שהיה שר החינוך, הקים ב-1992 ועדה לקידום החינוך המדעי והטכנולוגי במערכת החינוך, בראשותו של פרופסור הררי.

זבולון אורלב: היתה לי גם זכות תקופה מסוימת להיות חבר הוועדה הזו, כי באותה עת הייתי מנכ"ל משרד החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: קראו לתכנית הזו "מחר-98'", והיתה זו תכנית חומש.

זבולון אורלב: שנת 1998 עברה, ואנחנו נמצאים בשנת 2001.

זבולון אורלב: אני חושב שראוי מאד לחשוב מחדש, ובדעתי להציע זאת לשרה החדשה, להקים מחדש ועדה ממלכתית על-פי החלטת ממשלה, שתגבש תכנית לאומית חדשה, רחבה ומעודכנת, עם מיטב הכוחות ומיטב המוחות במדינת ישראל, מתוך תקווה שהתכנית הזו תהיה המצע הראוי עליו נוכל לפעול עם כל הכוחות הפוליטיים, כדי לקדם את החינוך המדעי ולחזק את התקווה והאמונה במדינת ישראל טובה יותר, איכותית יותר וחזקה יותר.

זבולון אורלב: בוקר טוב ותודה לכם.

ענת מאור: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון אורלב, יושב ראש ועדת החינוך והתרבות.

ענת מאור: אני מתכבדת להזמין את אחרון המברכים, את חבר הכנסת בריילובסקי, שהוא פרופסור למדעי המחשב.

ענת מאור: על כולנו מוטלת המלאכה, לדאוג למודעות למדע.

ענת מאור: מנסיוני אני מאמינה שכל אחד מאתנו צריך לראות בעצמו סוציאליזטור בנושא זה, לכתוב למקבלי ההחלטות שהתחלפו עכשיו, לפנות לתקשורת ולא להעביר את המלאכה לאחרים, כי היא מוטלת על כולנו.

מתן וילנאי: אמרתי לחבר הכנסת אורלב, שעדיף שיהיה עכשיו בוועדת הכספים, בה נדון תקציב החינוך.

מיכאל בריילובסקי: אדוני השר, גברתי יושבת ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, חברי הכנסת, אורחים יקרים, ציון היום הלאומי למדע ב-14 במרץ, יום ההולדת של אלברט איינשטיין, הופך למסורת.

מיכאל בריילובסקי: אין זה סתם אות כבוד למדע, זוהי הכרה בתפקידו המוביל של המדע בקידום החברה, בקידום הכלכלה ובקידום התרבות.

מיכאל בריילובסקי: דווקא הישגים מדעיים הפכו את העולם שלנו לכפר גלובאלי, שיש בו רשת מידע מיוחדת וכלכלה המבוססת על האינטרנט.

מיכאל בריילובסקי: הדבר יוצר אתגר לחברה, למדע ולמדינה: או שהמדינה והחברה תיקחנה מקום נכבד בעולם החדש הזה, או שנהיה בחוץ.

מיכאל בריילובסקי: עד לזמן האחרון התמודדה ישראל בהצלחה באתגר הזה: יצרנו אוניברסיטאות ומכללות ברמה גבוהה, רשת רחבה של מפעלי היי-טק ומפעלים עתירי ידע.

מיכאל בריילובסקי: בהזדמנות זו אני רוצה לציין את התרומה הענקית של המדענים העולים מברית-המועצות לשעבר.

מיכאל בריילובסקי: כדי להעריך את תרומתה של העלייה הזו, צריך לבקר בכמה מפעלי היי-טק ובכמה אוניברסיטאות.

מיכאל בריילובסקי: גם היום, כאשר ההיי-טק נתקל בקשיים רבים, אנחנו צריכים לעשות הכל כדי לתמוך בו, על מנת למנוע את המשבר ואת בריחת המוחות.

מיכאל בריילובסקי: אני רואה בכך סכנה גדולה, ואנחנו צריכים לעשות הכל כדי למנוע זאת.

מיכאל בריילובסקי: אני בטוח שהזמנים הקשים בהיי-טק הם דבר זמני.

מיכאל בריילובסקי: בכל מקרה, בהיי-טק נמצא עתיד הציוויליזציה שלנו, ויש בו אתגר מתמיד לחברה.

מיכאל בריילובסקי: זהו בראש ובראשונה אתגר למערכת החינוך.

מיכאל בריילובסקי: שמענו מחבר הכנסת אורלב על הבעיות במערכת החינוך.

מיכאל בריילובסקי: שמענו על מקום לא כל-כך נכבד שישראל קיבלה באולימפיאדות בפיזיקה ובמתמטיקה בשנה שעברה.

מיכאל בריילובסקי: בהזדמנות זו אני רוצה להזכיר שבמקום ראשון היתה איראן ובמקום שני סין, ואנחנו היינו במקום עשרים ומשהו.

מיכאל בריילובסקי: זאת אומרת, אנחנו צריכים להעלות בצורה דרסטית את רמת הידע במדעים המדוייקים, כמו במתמטיקה, פיזיקה וכימיה.

מיכאל בריילובסקי: אנחנו צריכים להרגיל ללמד ילדים להשתמש במחשבים מגיל גן הילדים ועד גיל הפרישה לפנסיה.

מיכאל בריילובסקי: שינויים בטכנולוגיה של הייצור, בטכנולוגיה של הניהול ואפילו בטכנולוגיה של החינוך, מתרחשים במהירות כל-כך רבה, שאנחנו צריכים ללמוד כל החיים, לפתח רשת רחבה של השתלמויות והסבה מקצועית.

מיכאל בריילובסקי: רק כך נוכל להתמודד עם אתגר המאה ה-21 ולהימצא בין הארצות המתקדמות.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אנחנו עוברים לחלק השני והמרכזי של הכנס: שתי הרצאות, הראשונה של נשיא מכון וייצמן למדע, פרופסור חיים הררי, על חשיבות החינוך המדעי למקבלי החלטות במאה ה-21.

ענת מאור: הדברים מכוונים כמובן אלינו, אל מקבלי ההחלטות.

ענת מאור: נקשיב יחד עם כל הקהל המכובד, ונחשוב על דרכים להעביר את המסר למקבלי ההחלטות ממש – לממשלת ישראל.

ענת מאור: בבקשה, פרופסור הררי.

פרופסור חיים הררי: אדוני השר, חברי הכנסת, ידידים ועמיתים, קהל נכבד, בעצם צריך היה לפתוח בברכת יום הולדת שמח לאלברט איינשטיין, החוגג את יום הולדתו ה-122 היום.

פרופסור חיים הררי: למעשה כמובן לא הוא חוגג אלא אנחנו חוגגים.

פרופסור חיים הררי: ברוכים הבאים, התלמידים שהגיעו לכאן עתה.

פרופסור חיים הררי: עוד יגידו עלי שהבאתי קהל באוטובוסים.

פרופסור חיים הררי: הירושלים עוד לא הגיעו.

פרופסור חיים הררי: את הירושלמים תביא חגית באוטובוסים.

ענת מאור: בוקר טוב, אני מברכת את התלמידים שבאו ליום המדע בכנסת.

ענת מאור: נמצאים איתנו היחידה לנוער שוחר מדע ולמחוננים, שליד אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

ענת מאור: אנחנו בתחילת הרצאתו של פרופסור חיים הררי, נשיא מכון וייצמן למדע, על חשיבות המדע למקבלי ההחלטות.

פרופסור חיים הררי: קודם כל, אני מקדם בברכה את התלמידים שהגיעו ממרחק.

פרופסור חיים הררי: כל מה שהספקתי לומר לפני שנכנסתם היה, שבעצם אנחנו צריכים לברך את אלברט איינשטיין ז"ל ליום הולדתו ה-122.

פרופסור חיים הררי: אנחנו צריכים להתחיל אולי בכך שניזכר איך נראה העולם בתקופה בה הוא פעל וגילה את תורת היחסות, לפני כמאה שנה.

פרופסור חיים הררי: לפני כמאה שנה נעשו כמה מהתגליות המדעיות שהשפיעו יותר מכל על חיינו היום.

פרופסור חיים הררי: לפני 104 שנים התגלה האלקטרון, לפני 106 שנים התגלתה הקרינה הרדיו-אקטיבית, קרני רנטגן, תורת היחסות של איינשטיין קצת מאוחר יותר, מבנה הגרעין של האטום – כל זה קרה בסביבות שנת 1900,  עוד 10 שנים או פחות 10 שנים.

פרופסור חיים הררי: כל התגליות האלה לא נכנסו לעתון, איש לא שמע עליהן, איש לא כתב עליהן מאמרים, מלבד המדענים עצמם.

פרופסור חיים הררי: היה מספר קטן מאד של מדענים שהבינו על מה מדובר, ורק להם נגע הדבר.

פרופסור חיים הררי: הדבר לא נגע למדינות, לממשלות, לצבאות, לקשרים בינלאומיים, ובוודאי שלא לכלכלה הבינלאומית, ועוד יותר שלא לתלמידי בתי-ספר, לתעסוקה או לתעשייה, ובעצם כמעט לשום דבר שהוא מחוץ לעולם המדעי.

פרופסור חיים הררי: כאשר אנחנו מגיעים לימינו, מאה שנה מאוחר יותר, כמחצית מהכלכלה העולמית נשענת היום על הבנתנו את התכונות של האלקטרון: כל האלקטרוניקה, כל הביו-טכנולוגיה, כל מדע החומרים, כל האופטיקה, כל הסיבים האופטיים, כל הטלקומוניקציה, התקשורת – כל זה נשען על הבנתנו את האלקטרון שהתגלה לפני מאה שנה, וכאשר הוא התגלה, הוא לא הצליח להיכנס אפילו לעמוד 17 של העתון.

פרופסור חיים הררי: היו אז ימים אחרים.

פרופסור חיים הררי: לפני חמישים שנה בערך, כאשר איינשטיין עדיין חי, סמוך למותו (הוא נפטר בשנות החמישים), קרה דבר אחר: אז הומצאו הכורים הגרעיניים והנשק הגרעיני, התגלה המבנה של מולקולת הדי.אנ.א והתחיל המחקר הגנטי המודרני, הומצאו הלייזרים, התגלה הטרנזיסטור ושורה ארוכה של תכשירים, מכשירים וממצאים שכל אחד מהם משפיע השפעה אדירה על ימינו היום, ואז לראשונה המדע והטכנולוגיה חדרו למדיניות, לכלכלה ולעמודי החדשות, אבל עדיין באופן שולי.

פרופסור חיים הררי: בעצם הנשק הגרעיני, פצצת האטום, היה הדבר הראשון מתחום המדע, שהיתה לו השפעה באמת מכרעת על חיי העולם ועל מנהיגים ועמים,  ושאר הדברים כמו הלייזר או הטרנזיסטור, גם הם היו עדיין בשוליים.

פרופסור חיים הררי: בוודאי שאי אפשר היה לדבר על השפעה של המדע והטכנולוגיה על תלמיד בית-ספר תיכון, על מורה בבית-ספר תיכון, על אדם שמחפש עבודה בתעשייה, והחלק של תעשייה שנשען על הישגי המדע עדיין היה אפסי.

פרופסור חיים הררי: לא לפני 500 שנה, לפני חמישים שנה, כאשר אני הייתי ילד.

פרופסור חיים הררי: היום אנחנו חיים בעולם אחר לגמרי: כאשר השר לאיכות הסביבה עוסק היום בענייניו, הוא עוסק רק בנושאים מדעיים וטכנולוגיים למעשה.

פרופסור חיים הררי: כאשר שר החקלאות עוסק בענייניו, הוא עוסק בהרבה מאד בעיות מדעיות וטכנולוגיות.

פרופסור חיים הררי: כאשר שר הבריאות עוסק בענייניו, הוא עוסק בראש וראשונה בנושאים מדעיים, רפואיים וטכנולוגיים.

פרופסור חיים הררי: כאשר שר התעשייה עוסק בפיתוח התעשייה בארץ, מדובר בראש ובראשונה בתעשייה הנשענת על מדע וטכנולוגיה, בתעשיית ההיי-טק.

פרופסור חיים הררי: כאשר שר התקשורת מטפל בבעיות התקשורת, מדובר בנושאים כמו כבלים, אינטרנט, מערכות תקשורת עניפות, הכל מתחום המדע והטכנולוגיה.

פרופסור חיים הררי: שר הביטחון עוסק – לא כל זמנו, אבל חלק גדול מזמנו – בפיתוח מערכות נשק חדשות, בהתגוננות מפני מערכות נשק חדשות: טילים, נשק קונבנציונלי, נשק לא קונבנציונלי – שורה ארוכה של נושאים מכל מיני סוגים, גם בפיתוחם וגם בהתגוננות מפניהם, שהמוטיב המרכזי בהם הוא המדע והטכנולוגיה.

פרופסור חיים הררי: אפילו שר המשפטים שעוסק בחקיקה, והכנסת שעוסקת בחקיקה, עוסקים בחוקים שקשורים באבטחת מידע, בשמירה על קניין רוחני, בערך הכספי של קניין רוחני, בנושאים גנטיים.

פרופסור חיים הררי: שורה ארוכה מאד של נושאים מתחומי המדע והטכנולוגיה.

פרופסור חיים הררי: ושר החינוך בוודאי שאמור לעסוק הרבה מאד בחינוך המדעי והטכנולוגי שעליו אדבר היום.

פרופסור חיים הררי: ושר  התשתיות שעוסק בנושאי האנרגיה, משק החשמל והגז הטבעי, ובשורה ארוכה של נושאים מסוג זה.

פרופסור חיים הררי: ואחרון-אחרון חביב, כמובן שר המדע, במה הוא עוסק אם לא במדע ובטכנולוגיה?

פרופסור חיים הררי: בעצם מתברר פתאום שבשנת 2001, יותר ממחצית שרי הממשלה ולמעשה רוב מקבלי ההחלטות בדרגים של מנכ"לים, עוזרים, עוזרי-עוזרים, מנהלי אגפים, לבלרים ופקידים מכל הסוגים ומכל המינים במערכת הממשלתית, אבל גם ראשי תעשייה, גם מנהלי בתי-ספר, גם ראשי מערכת החינוך וגם כל ראשי המערכת הכלכלית על כל סוגיה, גם בנקאים וגם משפטנים, עוסקים בנושאים מדעיים וטכנולוגיים בחלק גדול מזמנם.

פרופסור חיים הררי: זהו העולם שלנו, עולם רווי מידע, עולם מבוסס על מידע ועל מדע, עולם שבו המשאב הכלכלי הבולט ביותר, היקר ביותר והדומיננטי הוא הידע המדעי והטכנולוגי.

פרופסור חיים הררי: האם כל זה אומר שהשרים, חברי הכנסת, המנכ"לים, ראשי התעשייה וראשי הצבא צריכים להיות מדענים או מהנדסים?

פרופסור חיים הררי: בשום פנים ואופן לא.

פרופסור חיים הררי: אין שום כוונה כזו, אין שום צורך בכך, אפילו הייתי אומר, אוי לנו אם כולם יהיו מדענים ומהנדסים.

פרופסור חיים הררי: אנחנו לא רוצים לחיות במדינה שכולם בה מדענים ומהנדסים.

פרופסור חיים הררי: אבל פירוש הדבר שבעידן שאנחנו חיים בו, במאה ה-21 ואפילו בסוף המאה ה-20, חשוב מאד שמקבלי החלטות בכל הדרגים יהיו בעלי ידע מדעי וטכנולוגי מסוים, שתכף נדבר עליו ונראה מהו.

פרופסור חיים הררי: לא מדענים, לא מהנדסים, אפילו לא בהכרח טכנאים או בעלי  מקצועות מדעיים ברמה נמוכה יותר, אבל אזרחים בעלי ידע מדעי וטכנולוגי מסוים ברמה מסוימת, ובעלי יכולת חשיבה מדעית וטכנולוגית שמתבקשת בשורה ארוכה מאד של נושאים.

פרופסור חיים הררי: אבל לא רק מקבלי החלטות, גם פקיד קבלה בבית מלון, גם פועל ייצור בתעשייה וכמעט כל בעל מקצוע שמקווה להמשיך להיות מועסק גם בעוד עשר ועשרים שנה.

פרופסור חיים הררי: מפני שמה שקורה במשק הוא, שמספר מקומות העבודה הבלתי מתוחכמים  הולך ויורד בכל העולם המערבי, ומספר מקומות העבודה המתוחכמים הולך וגדל.

פרופסור חיים הררי: אותו בן-אדם שיושב על כסא שבור בכניסה למגרש חנייה, לוקח עשרה שקלים ונותן איזו פתקה, הסיכוי שלו לעבודה בעוד 20 שנה הוא קטן מאד.

פרופסור חיים הררי: הוא יוחלף בטכנאי שיתקן את המכונה האוטומטית שלתוכה נשלשל את עשרת השקלים, כדי לצאת ממגרש החנייה.

פרופסור חיים הררי: בכוונה לקחתי דוגמה הכי לא היי-טקית שאפשר: הדבר הכי פשוט בעולם הוא להיכנס  למגרש חנייה, להחנות את המכונית ולצאת משם.

פרופסור חיים הררי: זה אולי המאפיין את סוג מקומות העבודה שנעלמים ואת סוג מקומות העבודה שנוצרים.

פרופסור חיים הררי: הדבר הפשוט הזה, בין אם מדובר במקבלי החלטות כמו שרים, מנכ"לים וחברי כנסת, ובין אם מדובר באנשים שפשוט ייכנסו לשוק העבודה בעוד עשר או עשרים שנה, מחייב דבר שהוא מהפכני: חינוך מדעי וטכנולוגי לכל.

פרופסור חיים הררי: לכל אדם, לכל ילד, לכל תלמיד, בין אם הוא הולך להיות פועל ייצור, בין אם הוא הולך להיות עורך-דין, בין אם הוא הולך להתעסק בבורסה, ובין אם הוא הולך להיות מהנדס או מדען.

פרופסור חיים הררי: זה נשמע כאילו מסובך, חלום, אוטופיה, דבר שעולה הרבה מאד כסף.

פרופסור חיים הררי: תכף נשאל אם זה חלום או לא, תכף נשאל אם זה עולה הרבה כסף או לא, אבל אין ספק בדבר אחד: זה הכרחי ואי אפשר להימלט מכך.

פרופסור חיים הררי: אני מצטער שנמצא אתנו שר המדע, ולא נמצאת אתנו שרת החינוך.

פרופסור חיים הררי: כלומר אני שמח ששר המדע כאן, אבל אני מצטער ששרת החינוך איננה אתנו, כי המשימה היא בעיקר של משרד החינוך.

פרופסור חיים הררי: אנחנו מדברים על עולם שבו החינוך המדעי והטכנולוגי, או ליתר דיוק חינוך לעידן מדעי וטכנולוגי – ומיד אסביר את המושג הזה – הוא חלק אינטגרלי של ההשכלה הכללית.

פרופסור חיים הררי: לפני 200 או 300 שנה רוב בני האדם לא ידעו לקרוא ולכתוב.

פרופסור חיים הררי: כאשר באה המהפכה התעשייתית, התברר שיש צורך שכולם יידעו לקרוא ולכתוב.

פרופסור חיים הררי: תאמינו לי שהרעיון שכל האוכלוסייה תדע לקרוא ולכתוב נראה מהפכני כמעט כמו לומר היום שכל אדם צריך להיות בעל ידע מדעי וטכנולוגי ברמה מסוימת.

פרופסור חיים הררי: היה קשה להתרגל לדבר הזה, כי מי ידע אז לקרוא ולכתוב?

פרופסור חיים הררי: רק איזו  אליטה אריסטוקרטית מצומצמת בעלת כסף.

פרופסור חיים הררי: רוב האוכלוסייה לא ידעה לקרוא ולכתוב,  וזה גם לא היה הכרחי.

פרופסור חיים הררי: וכך במשך השנים נוספו פריטים שונים למושג שנקרא השכלה כללית הכרחית לאדם שמחפש עבודה, לאדם שרוצה למצוא את מקומו בחברה, ובוודאי לאדם שרוצה לתפוס עמדת מנהיגות בחברה.

פרופסור חיים הררי: רבותי, אנחנו  צריכים להבין שהחל מאי-שם בשנות השמונים והתשעים של המאה היוצאת, של המאה העשרים, גם הידע והטכנולוגי הבסיסי – ושוב אני אומר, לא דוקטורט במדע ולא תואר מאסטר בטכנולוגיה, אלא ידע מדעי  בסיסי שכל אדם יכול להשיג אותו – חייב להיות נחלת הכל.

פרופסור חיים הררי: זוהי הדרך היחידה לצמצום פערים חברתיים, והעדר ידע מדעי וטכנולוגי, הוא פשוט הבטחה למישהו להיות מובטל בעתיד.

פרופסור חיים הררי: אין חכמות בעניין הזה.

פרופסור חיים הררי: רוב המקצועות ורוב מקומות העבודה בעתיד, יחייבו ידע מדעי וטכנולוגי מסויים.

פרופסור חיים הררי: צריך להבין גם שמהות המדע והטכנולוגיה היום איננה דומה למה שהיה פעם.

פרופסור חיים הררי: היום המדע פולש לתוך הטכנולוגיה, הטכנולוגיה פולשת לתוך המדע.

פרופסור חיים הררי: אם אני חוזר שוב מאה שנה אחורה, המדע התעסק באלקטרון ובתורת היחסות, הטכנולוגיה התעסקה בהמצאת המכונית, בהמצאת הרדיו ובהמצאת הטלפון, ולא היה שום קשר בין המדע של אז והטכנולוגיה של אז.

פרופסור חיים הררי: הטכנולוגיה נשענה על מדע שהומצא חמישים ומאה שנה קודם.

פרופסור חיים הררי: לקח חמישים שנה מיום שהמדע עשה משהו, עד שהדבר הזה  הפך לטכנולוגיה.

פרופסור חיים הררי: היום זה לוקח לפעמים חודש, לפעמים שבוע ולפעמים עשר שנים, אבל הקשר בין המדע וטכנולוגיה היום הוא הרבה יותר אינטימי.

פרופסור חיים הררי: היום אין מדע בלי טכנולוגיה ואין טכנולוגיה בלי מדע.

פרופסור חיים הררי: היום גם אין פיזיקה בלי כימיה, ואין ביולוגיה בלי כימיה, ואין כימיה בלי מתמטיקה, ואין ביולוגיה בלי מתמטיקה, ואין כל המקצועות האלה בלי המקצועות ההנדסיים והטכנולוגיים, ואין רפואה בלי פיזיקה ובלי אלקטרוניקה ובלי מחשבים, וכל הנושאים האלה היום מחוברים ומעורבבים בצורה שמי שנכנס לתוך הפרדס הזה, רואה עד כמה הוא נפלא, ומי שנשאר בחוץ – פשוט מפוחד ונבהל מהמערכת הזו שנראית כאילו מאיימת.

פרופסור חיים הררי: אחת הסיבות לכך שדרוש חינוך מדעי וטכנולוגי לכל אדם, היא גם כדי למנוע את הפחדים האלה, למנוע את החרדות האלה, למנוע את האווירה האנטי מדעית, למנוע את האמונות התפלות, למנוע את הסגידה לכל מיני מנבאי עתידות, אסטרולוגים, ידעונים, קמיעות, וכל אותם דברים שנהירה אליהם נובעת מהעדר ידע מדעי טכנולוגי בסיסי.

פרופסור חיים הררי: עכשיו אומרים גם שהמדע יכול לפעמים גם להביא עלינו צרות ואסונות.

פרופסור חיים הררי: רבותי, את כל הצרות והאסונות האלה אפשר למנוע רק בדרך אחת: בעזרת המדע.

פרופסור חיים הררי: אם אנחנו מזהמים את האוויר למשל, זה נובע מהפיתוח התעשייתי.

פרופסור חיים הררי: אבל רק המדע, רק הטכנולוגיה ורק ההנדסה יכולים לעזור לנו לנקות את האוויר ולנקות את המים.

פרופסור חיים הררי: אין לנו דרך אחרת לעשות את זה, לא על-ידי זה שנחזור לטפס על העצים ולגור במערות, ולא על-ידי זה שנשב ונגיד, אוי ואבוי, מה קרה.

פרופסור חיים הררי: יש רק דרך אחת לטפל בנושאים האלה, ועובדה היא שהמדינות המדעיות המתקדמות ביותר, הן אלה שהצליחו לפתור בעיות סביבתיות ואקולוגיות, והמדינות המפגרות יותר לא הצליחו.

פרופסור חיים הררי: דוגמה אחת קטנה, כדי להמחיש מה המדע כן יכול לעשות כדי להציל אותנו מצרות, הוא להשוות בין מערב גרמניה ומזרח גרמניה לפני שאוחדו: שתי מדינות, זו ליד זו, אותו עם, אותם בני-אדם, קרובי משפחה האחד של השני, אי אפשר לומר שאלה שונים מאלה, הגרמנים במערב והגרמנים במזרח.

פרופסור חיים הררי: שניהם זיהמו את המדינה שלהם, לשניהם היה פיתוח תעשייתי שגרם לזיהום.

פרופסור חיים הררי: במערב היתה טכנולוגיה מתקדמת, וגרמניה המערבית היא אחת המדינות המפותחות ביותר בכל הנוגע לשמירה על איכות הסביבה.

פרופסור חיים הררי: המזרח לא היתה טכנולוגיה מפותחת, וגרמניה המזרחית היא פשוט אסון אקולוגי טוטאלי.

פרופסור חיים הררי: זו דוגמה שמראה איך המדע לא גורם לצרות האקולוגיות, אלא הוא היחיד שמסוגל להציל אותנו מהן.

פרופסור חיים הררי: אותו דבר בנושאים הבריאותיים, הגנטיים, האלקטרוניים, המחשבים וכל התחומים האחרים.

פרופסור חיים הררי: המדע לא מרפאה את כל הצרות, אבל הוא היחיד שיכול לקדם את רמת החיים שלנו, לקדם את הרפואה, לקדם את המזון, לקדם את החקלאות.

פרופסור חיים הררי: ישנם גם היום מקצועות חדשים שלא היו קיימים: אתה רוצה ללמוד משפטים, היום ישנם עורכי-דין רבים, ומספרם ילך ויגדל, שכל עיסוקם הוא בהגנה על קניין רוחני, כלומר בשמירה על פטנטים.

פרופסור חיים הררי: אם אני ממציא, או אם מישהו במכון וייצמן  ממציא תרופה חדשה, תוכנת מחשבה חדשה או חומר חדש בעל תכונות מסוימות, ויש לו פטנט על הדבר הזה – אחת הסוגיות המשפטיות החשובות ביותר היום היא ההגנה על  פטנט כזה, ואיך למנוע מאחרים לגנוב אותו.

פרופסור חיים הררי: היום הגניבות האלה הרבה יותר גדולות מאשר הגניבות של מישהו שחודש לבנק ומוציא משם כמה אלפי שקלים.

פרופסור חיים הררי: זוהי רק דוגמה קטנה: עורך-דין שעוסק בנושאים מדעיים-טכנולוגיים.

פרופסור חיים הררי: אחות שעובדת במרכז MRI  או CT של בית החולים היא סוג חדש לגמרי של אחות: היא צריכה ללמוד פיזיקה, היא צריכה ללמוד מחשבים, היא צריכה ללמוד כל מיני תחומים שאף פעם לא היו קשורים למקצוע האחות.

פרופסור חיים הררי: גם אותו טכנאי שמתקן את המכונה האוטומטית שמקבלת את הכסף במגרש החנייה, הוא דמות חדשה שלא היתה קיימת לפני עשרים או שלושים שנה, ושחייבת בחינוך מדעי וטכנולוגי מסוים.

פרופסור חיים הררי: ואחרון-אחרון חביב למקצועות המטורפים האלה, מקצוע שעוד לא קיים: סוכן ביטוח מומחה לגנטיקה.

פרופסור חיים הררי: בעוד עשר או עשרים שנה, כל אחד מאתנו יסתובב כאשר בכיסו כרטיס מגנטי שעליו רשומה האינפורמציה הגנטית שלו.

פרופסור חיים הררי: על הכרטיס המגנטי הזה יהיה רשום שאני עלול לחלות במחלה מסוימת בהסתברות גבוהה   יותר משאר האוכלוסייה, ובמחלה אחרת פחות, ושהסיכויים הגנטיים שלי שתהיה לי קרחת הם אפסיים, ושאשמין הם גדולים מאד.

פרופסור חיים הררי: או להפך.

פרופסור חיים הררי: כל זה יהיה רשום על אותו כרטיס מגנטי, שתהיה בו פשוט התעודה הגנטית שלי.

פרופסור חיים הררי: כאשר אלך לעשות ביטוח חיים או ביטוח רפואי, מי בכלל יבטח אותי, אם יש לי יותר סיכוי לחלות במחלה הזו.

פרופסור חיים הררי: מי בכלל יקבל אותי לעבודה?

פרופסור חיים הררי: אבל לשם-כך צריך יהיה להבין מה כתוב על הכרטיס הגנטי שלי, ולפענח אותו ולהבין את המשמעויות והסיכונים.

פרופסור חיים הררי: אז פתאום יקום מקצוע חדש, ואני מבטיח לכם שהוא יהיה מקצוע חשוב: סוכני ביטוח או אנשי ביטוח שעוסקים בגנטיקה, דבר שהיום לא קיים ואיש לא חלם עליו.

פרופסור חיים הררי: בכוונה בחרתי דוגמאות מפה ומשם.

פרופסור חיים הררי: תאמינו לי, אני יכול לעמוד כאן שעתיים, ובלי להכין מראש, לצטט עוד ועוד דוגמאות מסוגים אלה, של מקצועות חדשים שאנחנו  לא יודעים מה הם יהיו, והתלמידים של היום יעסקו בחלקם הגדול במקצועות אלה.

פרופסור חיים הררי: איך אנחנו מכינים אותם?

פרופסור חיים הררי: האם נעשה היום קורס לתלמידים שילמדו ביטוח וגנטיקה?

פרופסור חיים הררי: שטויות, כי אולי לא יהיה מקצוע כזה.

פרופסור חיים הררי: אולי יהיו עשרה מקצועות אחרים.

פרופסור חיים הררי: האם נלמד היום  תלמידים משפטים ופטנטים בתחום המחשבים?

פרופסור חיים הררי: גם כן לא.

פרופסור חיים הררי: הדרך היחידה היא לתת את הבסיס.

פרופסור חיים הררי: וכאן אני עובר לנושא השני והאחרון שלי, והוא חינוך מדעי וטכנולוגי לכל, כיצד?

פרופסור חיים הררי: איך לעשות את זה: קודם כל צריך להבין שאנחנו מדברים על חינוך לעידן מדעי וטכנולוגי.

פרופסור חיים הררי: זאת אומרת, זה לא רק ללמד מדע וטכנולוגיה, זה קודם כל ללמד מקצועות אחרים שחיוניים לעידן המדעי והטכנולוגי, ובראש ובראשונה שפות – עברית, השפה שלנו שהשליטה בה הכרחית.

פרופסור חיים הררי: לא רק לדעת לדבר עברית, אלא הבנת הנקרא.

פרופסור חיים הררי: כל הדברים האלה הכרחיים לתפקוד מדעי וטכנולוגי.

פרופסור חיים הררי: אנגלית, השפה הבינלאומית האחת והיחידה, שבלעדיה אי אפשר.

פרופסור חיים הררי: לדעתי, אין מספיק דגש על לימוד האנגלית במערכת שלנו, עם כל השעות וכל מה שאנחנו מקדישים לכך.

פרופסור חיים הררי: עדיין זה לא מספיק.

פרופסור חיים הררי: מתמטיקה,  שפת המדע, שפת ההנדסה, שפת הרפואה.

פרופסור חיים הררי: כל  תלמיד חייב לדעת לדבר עברית, אנגלית ומתמטיקה.

פרופסור חיים הררי: אלה שלוש השפות היסודיות.

פרופסור חיים הררי: אחר-כך יש חינוך לערכים, שהוא תמיד חשוב, אבל בתוך כל מכלול הערכים שכוללים מיושר ועזרה לזולת ואהבת מולדת, ועד דייקנות, קפדנות, חריצות ודבקות במשימה.

פרופסור חיים הררי: חלק מהערכים האלה הם ערכים קריטיים לפיתוח מדעי וטכנולוגי, למרות שאין בהם כשלעצמם שום דבר מדעי.

פרופסור חיים הררי: גם הדברים האלה הכרחיים.

פרופסור חיים הררי: אבל לבסוף, וזהו לב העניין: לימודי מדע וטכנולוגיה בכמות וברמה מספקת, כדי שהתלמיד יוכל לדבר בשפת המדע.

פרופסור חיים הררי: למה אני מתכוון: אי אפשר ללמד תלמיד בבית-ספר תיכון את כל המדע ואת  כל הטכנולוגיה.

פרופסור חיים הררי: המורה איננו יודע ואיננו יכול לדעת את כל המדע ואת כל הטכנולוגיה.

פרופסור חיים הררי: גם לא כל-כך חשוב בדיוק, איזה פרק או פרקים כן יילמדו ואיזה לא יילמדו.

פרופסור חיים הררי: יש דברים בסיסיים שחייבים להילמד, השאר יכולים להיבחר.

פרופסור חיים הררי: אבל יש חמש נקודות שאני רוצה להזכיר לגבי העידן המדעי והטכנולוגי.

פרופסור חיים הררי: הנקודה הראשונה: החינוך המדעי הטכנולוגי חייב להינתן לכולם ובכל הגילים, מגן החובה או אפילו מגן הילדים לפני גן החובה, כלומר מגן טרום חובה ולפחות עד כיתה י"ב, וגם פעילות ענפה בין המבוגרים.

פרופסור חיים הררי: אנחנו לא יכולים להגיד שכל בני ה-25 כבר אבודים לנו.

פרופסור חיים הררי: יש להם עוד הרבה מאד שנים פוריות של עבודה.

פרופסור חיים הררי: כלומר החינוך הזה צריך להינתן בכל הגילים ובכל הצורות, וזוהי בראש ובראשונה משימה של משרד החינוך שאינו עומד בה.

פרופסור חיים הררי: בשנים 1992-1996 היתה ריצה חיובית מאד של משרד החינוך לכיוון הזה.

פרופסור חיים הררי: מ-1996-1997 כל העסק נפל ונעלם, והתמיכה חצתה את כל הקווים הפוליטיים.

פרופסור חיים הררי: היא הלכה מזבולון המר זכרונו לברכה ועד שולמית אלוני ואמנון רובינשטיין, וההזנחה חצתה את כל הקווים הפוליטיים, מיצחק לוי ועד יוסי שריד.

פרופסור חיים הררי: כלומר היה מצב של כמה שנים בהן אכן ממשלת ישראל נתנה עדיפות עצומה לחינוך המדעי והטכנולוגי, ומעבר לכך לא קרה דבר.

פרופסור חיים הררי: אני אופטימיסט, ואני תמיד מקווה שישתנו דברים לטובה, אבל אינני יודע.

פרופסור חיים הררי: בכל  מקרה, חינוך מדעי וטכנולוגי לכולם ובכל הגילים.

פרופסור חיים הררי: הנקודה השניה היא מפתיעה:  ככל שהמדע משתנה יותר מהר, כך פחות חשוב ללמוד את ההמצאות של אתמול ושלשום, ויותר חשוב ללמוד את הבסיס.

פרופסור חיים הררי: באלקטרוניקה, כל שנתיים-שלוש מתחלף דור.

פרופסור חיים הררי: דור של מחשבים הוא שנתיים או שלוש.

פרופסור חיים הררי: אין שום הגיון להשקיע הרבה זמן בבית הספר בלימוד ההמצאה הטכנולוגית של אתמול בבוקר, מפני שבעוד שנה היא תוחלף.

פרופסור חיים הררי: עקרונות הפיזיקה היסודיים, עקרונות הכימיה היסודיים, עקרונות המתמטיקה, עקרונות הביולוגיה, אינם משתנים או משתנים פעם בשלושים שנה.

פרופסור חיים הררי: ולמרות כל מה שאומרים כל ראשי התעשייה, שצריך ללמוד יותר ויותר טכנולוגיה, זה לא מה שצריך ללמוד.

פרופסור חיים הררי: מה שהתעשייה צריכה זו אוכלוסייה שיודעת יותר מדע – יותר מתמטיקה, יותר פיזיקה, יותר כימיה, יותר ביולוגיה.

פרופסור חיים הררי: פחות חשוב ללמוד אלקטרוניקה וביו-טכנולוגיה.

פרופסור חיים הררי: חשוב, אבל פחות חשוב מללמוד פיזיקה, כימיה וביולוגיה.

פרופסור חיים הררי: כי האלקטרוניקה והביו-טכנולוגיה משתנות כל 3 או 5 שנים, והן נשענות על עקרונות הפיזיקה שאינם משתנים ועל עקרונות הביולוגיה והמתמטיקה שאינם משתנים.

פרופסור חיים הררי: חשוב להבין את הדבר הזה, ולא לרוץ אחר כל אופנה שמופעלת על-ידי איזה שהוא בעל תעשיה, שמה שמעניין אותו באמת הוא לקבל את מאה העובדים שייקח בשבוע הבא במשכורת יותר נמוכה.

פרופסור חיים הררי: הנקודה השלישית היא השילוב ההכרחי של מדע וטכנולוגיה מגן הילדים, והסיבה לכך פשוטה מאד: אנחנו מגדלים את התלמידים לעולם שהוא מדעי טכנולוגי, והם צריכים להבין שהטכנולוגיה היומיומית נשענת על המדע, שהמדע מוליך לטכנולוגיה והם שלובים זה בזה, ולא ללמוד את זה רק אחר-כך כאשר הם נכנסים לשוק העבודה.

פרופסור חיים הררי: הנקודה הרביעית: אי אפשר ללמד מדע וטכנולוגיה בלי כלים פיזיים – מעבדות, מחשבים,  תקשורת מחשבים וכל הנושאים האלה.

פרופסור חיים הררי: וכאן מילה אחת  קטנה על נושא המחשבים: רבותי, אנחנו חיים במדינה מטורפת, כשם שלכל פקיד הכי קטן בכל משרד ממשלתי הכי אומלל יש מזגן, ולהרבה מאד תלמידים אין מזגן בבית הספר, ואין שום דרך להסביר את הדבר הזה לאף אחד, אותו דבר בנושא המחשבים: לכל פקיד ממדרגה שלישית בכל משרד ממשלתי ובכל עירייה יש מחשב על השולחן, אבל משום מה לא לכל תלמיד יש מחשב על השולחן או מחשב בילקוט, וזהו מצב בלתי נסבל, מפני שמערכת החינוך חייבת להגיע למצב שכל תלמיד וכל מורה מצויידים למחשב, והמחשב הזה מחובר ברשת לאינטרנט, ועדיף לאינטרנט 2, הרשת המהירה יותר, ברוחב פס ובתנאים מתקבלים על הדעת, ותוך שימוש לא בלוח, עט וגיר, אלא בלוח דיגיטלי שאפשר להציג עליו את מה שיש על המחשב של התלמיד שהביא אותו מהבית.

פרופסור חיים הררי: זה נשמע כאילו חזון אחרית הימים: היום יש בערך מחשב על כל 15 תלמידים בבתי הספר במדינת ישראל.

פרופסור חיים הררי: אני לא אומר שאפשר להשיג את זה מחר, אבל אם אנחנו רוצים עשר שנים מהיום להיות במקום בו לכל תלמיד בבית הספר יש מחשב, אנחנו צריכים להתחיל בתכנית, ואני יודע בדיוק איך לעשות את זה וכמה כסף צריך להשקיע בכך, וכמות הכסף היא לא בשמיים.

פרופסור חיים הררי: בהשקעה של כמה מאות מליוני שקלים לשנה, אפשר לעשות את זה.

פרופסור חיים הררי: כך שאנחנו נמצאים כאן במצב בו יש לנו הכרח לעשות את הדבר הזה.

פרופסור חיים הררי: והנקודה החמישית ואולי החשובה מכל, המורה: אנחנו שולחים את המורה להתמודד עם הדבר הכי קשה שישנו, החדרת מדע וטכנולוגיה בין-תחומיים, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, הנדסה, טכנולוגיה,  מחשבים – אותו מורה, או אותה מורה – לתלמידים.

פרופסור חיים הררי: המורה או המורה האלה, במקרה הטוב יש להם בי.א בפיזיקה או בביולוגיה, ולפעמים אפילו לא זה.

פרופסור חיים הררי: איך אנחנו יכולים לדרוש מהם את כל זה?

פרופסור חיים הררי: אומרים שיש להעלות את רמת המורה, להעלות את משכורות המורים.

פרופסור חיים הררי: רבותי, זה לא יעלה.

פרופסור חיים הררי: יש 130 אלף מורים בארץ, אין 130 אלף גאונים בארץ, וכאשר יש כמה גאונים בארץ, צריך אותם גם למקצועות אחרים, לא רק להוראה.

פרופסור חיים הררי: הדרך היחידה לקדם את לימודי המדע והטכנולוגיה לכל, הוא מערך תמיכה טוטאלי במורים למדע וטכנולוגיה: מרכזים עירוניים, אזוריים וארציים שתומכים במורים האלה, שמחנכים אותם, שמספקים להם אינפורמציה, שמהווים להם מקום מפגש חברתי, מקום לפתרון בעיות, מקום להחלפת רעיונות.

פרופסור חיים הררי: זהו מערך שלם, שיש ניצנים ראשונים שלו פה ושם בארץ, ושאנחנו חייבים לבנות אותו.

פרופסור חיים הררי: אם נעשה את כל אלה, וזה לא בשמיים, וזה בתקציבים שמדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה, נגיד אחרת – מדינת ישראל לא יכולה שלא להרשות לעצמה את הדבר הזה,  עם תמיכה במורה, עם הציוד המתאים ועם הרצון וההבנה שחינוך מדעי וטכנולוגי לכל הם הכרח במאה ה-21, נראה אחרת גם כמעצמה כלכלית וגם מנקודת מבטם של מקבלי ההחלטות והקברניטים שיעברו את מערכת החינוך הזו.

פרופסור חיים הררי: כבר אמרתי שאני אופטימיסט, ואני מאמין שאם השכל לא יעשה את זה, הזמן יעשה את זה.

פרופסור חיים הררי: אם מקבלי ההחלטות לא יבינו שזהו הכרח המציאות, המציאות תכריח אותם נגד רצונם לעשות זאת.

פרופסור חיים הררי: אני רק מקווה שנעשה זאת מרצון בעשור הקרוב, ולא מחוסר ברירה בעשור שאחריו.

פרופסור חיים הררי: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה לפרופסור חיים הררי על ההרצאה המאלפת והמאתגרת.

ענת מאור: אנחנו בהחלט אמורים לפעול בהתאם.

ענת מאור: דבריו מעבירים אותנו ישירות אל פרופסור חגית מסר-ירון, והרצאתה בת כרבע שעה, על הכוונה ממשלתית במדע – כן או לא.

ענת מאור: בבקשה.

פרופסור חגית מסר-ירון: תודה רבה, האמת היא שרציתי לברך כל אחד מכם פחות או יותר באופן אישי, אבל בגלל חוסר הזמן אברך קודם את התלמידים ואת הנכבדים אחר-כך.

פרופסור חגית מסר-ירון: אני שוב שמחה על ההזדמנות הזו שניתנה לי לדבר כאן.

פרופסור חגית מסר-ירון: אתמול פרסמנו תוצאות סקר שהראה שהאוכלוסייה בארץ חושבת שמדע זה חשוב.

פרופסור חגית מסר-ירון: החדשות האלה הם בגדר כלב נשך אדם ולא אדם נשך כלב, אך שימח אותי מאד לראות שבעידן בו מפקפקים במערכת המשפט, בכנסת ובממשלה, עדיין יש קונצנזוס על המדע, ויש לנו על-כך נתונים מאד מבטיחים.

פרופסור חגית מסר-ירון: מדע חשוב, מדע חשוב לכולם, ואני חושבת שההרצאה של פרופסור הררי הבהירה זאת היטב.

פרופסור חגית מסר-ירון: המדע שואל שאלות, הכי חשוב במדע הוא לשאול שאלות, ולכן כותרת הרצאתי מסתיימת בסימן שאלה, האם צריך הכוונה ממשלתית במו"פ – כן, לא או אולי.

פרופסור חגית מסר-ירון: כבר לא מדברים על מדע אלא על מחקר ופיתוח, כלומר על הקשר בין המדע לטכנולוגיה, וצריך לשים את ההדגשים על ההבדלים ביניהם.

פרופסור חגית מסר-ירון: אנסה בעיקר לשאול את השאלות, ואנסה להשאיר אתכם עם מחשבות על תשובות כאלה ואחרות.

פרופסור חגית מסר-ירון: נתחיל מהעובדות: העובדות הראשונות מדברות על השקעה ציבורית במו"פ.

פרופסור חגית מסר-ירון: הממשלה משקיע כסף, בתקציב המדינה יש כסף שהולך לתחומים האלה.

פרופסור חגית מסר-ירון: בסך הכל מדובר על למעלה מ-4 מליארד שקל מתקציב המדינה שהולך למימון מחקר ופיתוח במגזר האזרחי.

פרופסור חגית מסר-ירון: זה נשמע הרבה כסף.

פרופסור חגית מסר-ירון: חצי מהסכום מופנה דרך ות"ת, הוועדה לתקצוב המחקר הלא מכוון שנעשה באוניברסיטאות ובמוסדות להשכלה גבוהה.

פרופסור חגית מסר-ירון: בערך 40 אחוז מהתקציב הזה מופנים לתמיכה ללא הכוונה למו"פ בתעשייה, ו-10 אחוז בערך מופנים למחקר ולפיתוח מכוון, בעיקר בנושאים שקשורים לתפקידי הממשלה, דרך המדענים הראשיים, ידידי שיושבים כאן, בחקלאות, בתשתיות, באיכות סביבה וכולי.

פרופסור חגית מסר-ירון: מכאן מתעוררות כמה שאלות רלבנטיות, האם המבנה הזה של התקצוב של המחקר הציבורי, של המחקר והפיתוח במגזר הציבורי, הם המבנה הנכון, האם החלוקה בין המחקר הבסיסי ליישומי נכון, האם טוב הדבר שכל-כך הרבה לא מכוון ורק מעט מכוון, האם יחסי המימון נכונים, האם סך-כל המימון הציבורי מספיק.

פרופסור חגית מסר-ירון: 4 מליארד נשמע הרבה, אבל אולי צריך יותר, והאם לא שכחנו משהו במסגרת הזו.

פרופסור חגית מסר-ירון: אתחיל דווקא מהבסיס של פירמידת המו"פ.

פרופסור חגית מסר-ירון: המילה בסיס לא במקרה קשורה למושא מחקר בסיסי שפרופסור הררי התייחס אליו.

פרופסור חגית מסר-ירון: הבסיס לפירמידת המו"פ הוא מחקר חופשי שמונע על-ידי רדיפת ידע וסקרנות.

פרופסור חגית מסר-ירון: זהו הבסיס לכל התפתחות מדעית וטכנולוגית עתידית.

פרופסור חגית מסר-ירון: הדוגמאות שפרופסור הררי דיבר עליהן, מאיינשטיין ואחרים, הם לא עשו את זה בשביל להגיע למשהו, אלא מתוך רדיפת ידע כמעט בסיסית, ולא לשם יישום.

פרופסור חגית מסר-ירון: יושב מולי מורי ורבי, פרופסור יעקב זיו, נשיא האקדמיה הישראלית למדעים.

פרופסור חגית מסר-ירון: בכל מחשב כמו המחשב הזה, בכל טלפון סלולרי, אם תכנסו לעומק, תמצאו את עקבות העבודות שלו בתורת האנפורמציה, שנעשו לפני שלושים שנה ויותר, מבלי שחלמו אז על האפליקציות האלה.

פרופסור חגית מסר-ירון: זה נעשה מתוך כך שהמחקר היה בלתי מכוון, והיום יש בו הרבה מאד שימושים.

פרופסור חגית מסר-ירון: צריך להבטיח את קיומו של כל מגוון שטחי המחקר המדעיים והדיסציפלינות, גם כאלה שאולי נראים היום לא שימושיים.

פרופסור חגית מסר-ירון: דוגמה שאני אוהבת לתת בזמן האחרון היא מתחום הבלשנות: בלשנות נחשבה למדעי הרוח.

פרופסור חגית מסר-ירון: דקדוק ולשון, נושאים שהתלמידים מסיימים ללמוד בכיתה ט' או בכיתה י', כדי שיוכלו להמשיך הלאה.

פרופסור חגית מסר-ירון: היום כמעט כל חברת היי-טק שעוסקת בעיבוד דיבור ובהכנסת גורם לטלפון הסלולרי שלכם, כדי שיידע למי אתם רוצים להתקשר, צריכה שיעבדו בה גם אנשי בלשנות, כדי שיוכלו להכניס את העקרונות האלה לתוך האלגוריתמים של דיבור ושפה.

פרופסור חגית מסר-ירון: גם נושאים שנראים היום מיותרים, פעם יהיו שימושיים וחשוב מאד להבטיח אותם.

פרופסור חגית מסר-ירון: אסור להכווין או להעדיף כיוון מדעי מסויים בבסיס הפירמידה, כי העדפה לכיוון מסויים בהכרח באה על חשבון כיוון אחר, ולהערכתי אלה צריכים להיות העקרונות של המימון הבסיסי הבלתי מכוון.

פרופסור חגית מסר-ירון: והנה הפתעה, העקרונות האלה מקובלים וברורים, והם התקבלו על-ידי מקבלי ההחלטות, ואכן ישנו חוק המועצה להשכלה גבוהה והעקרונות על-פיהם מופעלת הוות"ת.

פרופסור חגית מסר-ירון: הם עומדים בעקרונות חשובים אלה, לפיהם בסיס הפירמידה חייב להיות לא מכוון, וצריך שיהיה בו כסף רב לכל הדיסציפלינות.

פרופסור חגית מסר-ירון: אני חושבת שזה נכון.

פרופסור חגית מסר-ירון: זוהי דעתי האישית.

פרופסור חגית מסר-ירון: בקצה השני של פירמידת המו"פ יש הקודקוד המשקי-כלכלי.

פרופסור חגית מסר-ירון: כאשר אומרים מו"פ, זה מיד מופיע במדורי הכלכלה, למרות שמדובר על מדע ומחקר.

פרופסור חגית מסר-ירון: השקעה בחלק התעשייתי של המו"פ, או במו"פ שיש לו אופי תעשייתי, מהווה מנוף חשוב לפיתוח הכלכלי.

פרופסור חגית מסר-ירון: עד עתה המדינה השקיעה במו"פ התעשייתי ללא הכוונה, מתוך תפיסה כי התעשייה המובלת על-ידי כוחות השוק, היא שצריכה לקבוע מה תחומי הפעילות שלה, ולא המדינה צריכה להגיד לה איפה טוב לה להשקיע.

פרופסור חגית מסר-ירון: העקרונות האלה התקבלו על-ידי מקבלי ההחלטות, על-ידי המחוקק, והן עומדות בבסיס החוק לעידוד מו"פ בתעשייה, מה שידוע כחוק המו"פ.

פרופסור חגית מסר-ירון: זהו בסיס העקרונות לתמיכה שניתנת על-ידי המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר.

פרופסור חגית מסר-ירון: היום יש נטייה לחשוב, האם זה באמת צריך להיות כך או לא.

פרופסור חגית מסר-ירון: יש לחץ רב להשקעה מכוונת במו"פ התעשייתי, למשל דרך תחום הביו-טכנולוגיה.

פרופסור חגית מסר-ירון: התשובה לשאלה אם צריך להכווין שם או לא, אינה ברורה, ויש צדדים לכאן ולכאן.

פרופסור חגית מסר-ירון: בפירמידת המו"פ צריך אולי להיות גם אמצע, כי הבסיס של הפירמידה והקודקוד שלה הם לא מוכוונים, והשאלה היא אם נדרשת הכוונה בחיבור בין שניהם.

פרופסור חגית מסר-ירון: בעבר התשובה היתה חיובית.

פרופסור חגית מסר-ירון: מאז 1995 מופעלת במשרד המדע תכנית שנקראת תכנית התשתיות, ומטרתה היתה לבצע הכוונה ממשלתית לחיבור הזה בין המו"פ הלא מוכוון שנעשה באקדמיה, למו"פ התעשייתי שמביא יתרונות משקיים למשק.

פרופסור חגית מסר-ירון: דובר על מעורבות ממשלתית לעידוד החיבור בין שני התחומים בתחומים מועדפים.

פרופסור חגית מסר-ירון: כפי שציין פרופסור הררי, יש תחומים בהם החיבור הזה מתבצע היטב ומהר גם ללא מעורבות.

פרופסור חגית מסר-ירון: יש תחומים אחרים שהמרחק בהם יותר גדול, ואולי שם צריך מעורבות ממשלתית.

פרופסור חגית מסר-ירון: השאלה אם באמת צריך ובאיזה תחומים, היא שאלה שאנחנו צריכים לבדוק מחדש כל פעם.

פרופסור חגית מסר-ירון: נגזרת ממנה השאלה אם יש דרך לקבוע מהם התחומים המועדפים, האם אי-פעם נוכל לדעת אם תחום שלא השקענו בו וכן היינו משקיעים בו, הוא תחום נכון.

פרופסור חגית מסר-ירון: השאלות האלה פתוחות ונבדקות לאורך כל הדרך.

פרופסור חגית מסר-ירון: קיים קודקוד נוסף בפירמידת המו"פ, שאקרא לו מו"פ יישומי לטובת הציבור.

פרופסור חגית מסר-ירון: כל המו"פ בסופו של דבר הוא לטובת הציבור.

פרופסור חגית מסר-ירון: מה שאני מתכוונת אליו כאן, כאשר אני קוראת לו מו"פ ממשלתי, הוא מחקר ופיתוח שתורם ישירות לאיכות החיים של האזרח, לרווחת הציבור לדורותיו, לאו דווקא דרך מדדים כלכליים משקיים מובהקים.

פרופסור חגית מסר-ירון: לא רק על-ידי הגדלת התל"ג, אלא גם בהשפעה ישירה על איכות המים, על איכות הסביבה וכולי.

פרופסור חגית מסר-ירון: בעוד ההכרה בחשיבות המדע וההשכלה הגבוהה מבטיחים את קיומו ועוצמתו של בסיס הפירמידה כפי שהראינו קודם, וכוחות השוק והאינטרסים הכלכליים מבטיחים את התמיכה במו"פ התעשייתי, המו"פ הממשלתי שציינתי אותו כאן כמו"פ לטובת הציבור, סובל מהעדר לובי ומחוסר מודעות ציבורית.

פרופסור חגית מסר-ירון: מו"פ שנדרש לראייה רחוקת טווח, יוצר בעיה במערכת הפוליטית שמטיבה היא קצרת טווח.

פרופסור חגית מסר-ירון: המו"פ הממשלתי הזה חיוני בתהליכי קבלת החלטות של הממשלה.

פרופסור חגית מסר-ירון: פרופסור הררי ציין שלפחות מחצית השרים עוסקים בהחלטות שקשורות למדע, והממשלה ככלל חייבת בראייה אינטגרטיבית מדעית של הרבה מאד מהתחומים שהיא נדרשת להחליט בהם.

פרופסור חגית מסר-ירון: המו"פ הממשלתי, בניגוד לכל התחומים שדיברנו עליהם עד עכשיו, הוא בהכרח מוכוון.

פרופסור חגית מסר-ירון: הוא בהחלט לא יכול להיות מובל על-ידי כוחות שוק או סקרנות, כי הממשלה היא זו שצריכה לעשות בו שימוש, ולכן היא זו שצריכה להגדיר את הצרכים ולהכווין אותם.

פרופסור חגית מסר-ירון: זהו חלק מוכוון בהכרח בפירמידת המו"פ.

פרופסור חגית מסר-ירון: למו"פ הממשלתי ולתוצריו יש מאפיינים יחודיים, יש בעיות יחודיות.

פרופסור חגית מסר-ירון: פרופסור הררי הזכיר את הנושא של זכויות קניין רוחני.

פרופסור חגית מסר-ירון: למו"פ הממשלתי יש מאפיינים קצת אחרים.

פרופסור חגית מסר-ירון: המו"פ הממשלתי, המו"פ לטובת הציבור, הוא החוליה החלשה בפירמידת המו"פ.

פרופסור חגית מסר-ירון: אני חוזרת ואומרת, מדובר על מו"פ יישומי המכוון למטרות מילוי תפקידי הממשלה ולטובת האזרח.

פרופסור חגית מסר-ירון: הוא מתבצע במוסדות המחקר הממשלתיים או ביוזמת משרדי הממשלה השונים, בדרך-כלל דרך לשכות המדענים הראשיים שלהם.

פרופסור חגית מסר-ירון: משרד המדע, התרבות והספורט, משמש כפונקציה מרכזית אינטגרטיבית למו"פ הזה, והמחקרים מאופיינים על-ידי פעולות הממומנות ישירות על-ידי הממשלה.

פרופסור חגית מסר-ירון: לסיכום, דיברנו על פירמידת המו"פ, דיברנו על המצב הקיים.

פרופסור חגית מסר-ירון: יש הכוונת מו"פ במימון ציבורי כחוליה מקשרת, המו"פ התשתיתי בין המו"פ האקדמי לבין המו"פ התעשייתי, כמחקר לטובת הציבור.

פרופסור חגית מסר-ירון: היום זה קורה רק במגזר הממשלתי, ומבחינה תקציבית מדובר על סכום שהוא פחות מ-10 אחוז מההשקעה שהממשלה משקיעה במו"פ אזרחי.

פרופסור חגית מסר-ירון: האם זהו מצב רצוי?

פרופסור חגית מסר-ירון: השאלה הזו פתוחה.

פרופסור חגית מסר-ירון: דעתי האישית היא שזה אינו מצב רצוי, אני חושבת שצריך להשקיע יותר בהכוונה, אני חושבת שצריך להסדיר את המו"פ הממשלתי ולהבטיח את תקציביו.

פרופסור חגית מסר-ירון: תודה רבה.

ענת מאור: תודה רבה למדענית הראשית של משרד המדע, פרופסור חגית מסר-ירון.

ענת מאור: אני נועלת בזה את ישיבת הפתיחה.

ענת מאור: אני חושבת שקיבלנו מבט רחב ממעוף הציפור.

ענת מאור: כולנו מתחייבים להמשיך להתבשם מיופיו ומהדרו של המדע, כולנו מתחייבים להמשיך להיאבק למען החינוך למדע ולהשפיע על מקבלי ההחלטות.

ענת מאור: כולנו מתחייבים לקדם את יישום מסקנות החוק לקידום המדע.

ענת מאור: תודה לכולכם.

ענת מאור: ב-11.00 נפתחת ישיבת מליאת הכנסת המוקדשת ליום המדע.

ענת מאור: כולכם מוזמנים ליציע הקהל.