הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 15, פרוטוקול מספר 70, 2002-03-06 09:40

סופה לנדבר: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.

סופה לנדבר: בעקבות הפניות של גברת חני מונין, שהיא מנהלת מחלקת סקרים ובדיקות ברשות ההסתדרות לצרכנות, בעקבות סקר שהם עשו בשיתוף עם המרכז למחקרים צרכניים, שניהל אותו מר דוד עידן - פרסום בעיתון מעריב בתאריך 15.2.02 - סוקרים בדקו 15 תחנות רכבת בפרישה ארצית: נהריה, עכו, קרית ביאליק, חיפה, בת גלים, בנימינה, נתניה, חדרה, הרצליה, תל אביב ארלוזורוב, תל אביב אוניברסיטה, תל אביב עזריאלי, לוד, רחובות, קרית גת, באר שבע.

סופה לנדבר: בתחקיר נבדקו כמה דברים: חנייה, גודל החנייה, תשלומים - קיימים או לא קיימים, נגישות לנכים, מספר קופות, מכשירים אוטומטיים, מצב רציפים בתחנות, מצב השירותים בתחנות, כמות מושבים בכל תחנה סגורה, אם היא סגורה, קיומם של מתקנים אוטומטיים לשתיה ומזון, לוחות זמנים, תחבורה ציבורית למקום הזה.

סופה לנדבר: אני חושבת שאני לא אדבר על הסקר - הם הגיעו לכאן והם יספרו ויגידו לנו מה היה בסקר ובאיזה נקודות.

סופה לנדבר: בבקשה גברת חני מונין.

חני מונין: כחודש-חודשיים לפני התחקיר הנוכחי על הרכבות, ערכנו תחקיר על נושא של תחבורה ציבורית של אוטובוסים - בדקנו תחנות מרכזיות, מסלולים וכן הלאה.

חני מונין: זה קשור אחד בשני, ואני אסביר עוד מעט מדוע.

חני מונין: שם היו בעיות דומות ושונות.

חני מונין: את נושא הרכבת בדקנו כי כולנו יודעים שהרכבת זו האלטרנטיבה האופטימלית בעצם לתחבורה הציבורית ואין ספק שמכל הבחינות זו צריכה להיות אלטרנטיבה מעולה - הן מבחינת הצפיפות בכבישים, הן מבחינת תאונות הדרכים - אין ספק שככל שיותר אנשים יסעו ברכבות, ירדו מספר הנפגעים וההרוגים בתאונות הדרכים.

חני מונין: אנחנו רצינו לראות האם האלטרנטיבה הזאת היא באמת הולמת, טובה, מושכת את האנשים כמו שהפרסומים היו רוצים.

חני מונין: האמת שגם הגיעו אלינו תלונות מנוסעים יומיומיים ברכבות.

שלומית קואולמן: בעקבות הפרסומים, גם אלינו הגיעה תלונה.

חני מונין: נשמח לשמוע הייתה התלונה - אנחנו קיבלנו תלונות על איחורים של הרכבות - אנשים שיוצאים בבוקר לעבודה, לא רוצים לאחר.

חני מונין: הם בונים על כך שלרכבת אין פקקים בדרך, אין תאונות דרכים, אלא אם כן דברים באמת מאד חריגים, והם בונים על כך שהם יגיעו בזמן, הם מחשבים את הזמן: כמה זמן מהבית עד לרכבת, חניה, נסיעה ברכבת ונסיעה מהרכבת לעבודה.

חני מונין: חלקם ממש מתכננים כדי שיגיעו מוקדם בבוקר, שלא תהיה צפיפות בתוך העיר תל אביב למשל.

חני מונין: ברגע שיש איחור, אפילו של 5-10 דקות, האיחור הזה יכול להוביל אחר כך לאיחור הרבה יותר משמעותי בתוך העיר, כי אם הם מאחרים את ה10- דקות האלה בבוקר, אז הם כבר נכנסים לפקקים.

חני מונין: זו הדוגמה של האיחורים בלוח הזמנים של הרכבות, ומצאנו שיש פה ושם איחורים - קטנים, אבל במקרה עלינו על איזה איחור שחזר על עצמו, בשנה 6 בערב, ברכבת שבאה מדרום לצפון, וזה היה איחור משמעותי של חצי שעה ואפילו יותר, והסוקרים שלנו דיווחו שכל פעם אמר הכרוז - לאחר שהרכבת איחרה - שהרכבת מאחרת - לא הודיע מראש - היא מאחרת ב15- דקות, לאחר מכן הוא הוסיף עוד 5 דקות, עוד 10 דקות - האיחור הלך והתפתח, וזה היה יומיומי.

חני מונין: זאת אומרת, זה משהו כנראה שיודעים שיש שיבוש, או רכבת אחרת שמגיעה, אין נתיבים, יש חסימה - זאת אומרת, זה משהו שיודעים עליו מראש, ועדיין לא מצאו כנראה פתרון.

חני מונין: זה לעניין לוח זמנים.

חני מונין: עוד נושא חשוב מאד זה מה שקשור לתשתית מסביב לרכבת - לחניות - מצאנו שבהרבה תחנות רכבת אין חנייה מסודרת - דרכי כורכר, בחורף זה לא נעים לקפוץ שם בבוץ, בין השלוליות.

חני מונין: בערים הגדולות - כתבנו בדוח עצמו על תל אביב ובאר שבע - זה עולה לא מעט כסף לחנות מדי יום ביומו, וזה הופך את כל הסיפור של נסיעה ברכבת ללא כדאי.

חני מונין: אולי הרכבת תגיע קצת יותר מהר מאשר בתחבורה הציבורית בכבישים, אבל מבחינה כספית צריכים לקחת בחשבון שהאדם צריך להגיע - עוד נגיע לנושא מחיר הכרטיס ברכבות מול האוטובוסים, שהוא לא כל כך אטרקטיבי, זה בסך הכל הנחה של כ12%-, שזה לא משהו שממש מושך את האנשים לבוא לרכבת - אבל יש לו גם את ההוצאה של החנייה - 15 שקל ליום בתל אביב, מדי יום ביומו, זה הרבה מאד כסף.

חני מונין: זה נכון שיש 50% הנחה לתושבי תל אביב, אבל מי שבא מרמת גן, מהסביבה, זה 15 שקלים ליום.

סופה לנדבר: אתם מצאתם גם מקומות שזה 40 שקל ליום, נכון?

חני מונין: כן, בבאר שבע, בחיפה, שזה עוד הרבה יותר, וגם צריך לקחת בחשבון שמהרכבת עד לעבודה זה עולה עוד כסף - מוניות, או תחבורה ציבורית אחרת.

חני מונין: לנושא התחנות עצמן - אנחנו חושבים שזה זלזול בציבור הנוסעים שאין אולם המתנה עם מספר הולם של כסאות.

חני מונין: יש מבואה כלשהי שקונים כרטיסים ואחר כך יש יוצאים לרציפים, שם יש גגון.

חני מונין: אנחנו חושבים שציבור הנוסעים זכאי להגיע למקום שיש אולם המתנה שמתאים לכל עונות השנה - אם זה בחורף, רוח גשם וקור, ואם זה בקיץ, בלחות גבוהה וחום קשה - שיהיה לו מקום לשבת, להתרענן, להמתין כמו בן אדם בשנת 2002 לרכבת, ואולי גם מזנון, שירותים וכן הלאה.

חני מונין: נכון, בניתם רכבות לתפארת, קופות חדשות ויפות, אבל לא חשבתם על הנוסעים, לא חשבתם שהם צריכים מספר דקות, אולי אפילו יותר, אם הרכבת מתעכבת, אולי הוא הגיע לפני הזמן, אולי הוא מחכה למישהו אחר - שיהיה מקום הולם לשבת ולחכות, בתנאים של מיזוג אוויר, חימום וכן הלאה.

חני מונין: זה בנושא הרכבות, שאולי ימשיך לדבר עליו מר דוד עידן.

חני מונין: נושא שקשור אולי יותר למחשבה לטווח ארוך, זה שהיום יש רכבת במישור החוף, וגם היא לא מגיע לכל האזורים.

חני מונין: המדינה שלנו קטנה, אנחנו מצפים שיהיו רכבות להרבה יותר אזורים.

חני מונין: אני לא יודעת איך משרד התחבורה חשב על זה, או רשות הרכבות, אבל אנחנו היינו רוצים לשמוע את התכנית ולוח הזמנים לשנים הקרובות, לאן הרכבת אמורה להגיע.

חני מונין: התלונן נוסע מעפולה - הוא אומר שיש תשתית של רכבת - אנחנו לא יודעים אם היא טובה או לא טובה - אבל הוא שואל מדוע אין רכבת לעפולה.

חני מונין: גם אני שואלת את השאלה הזאת בשם הצרכנים.

דוד עידן: אחרי הדברים של גברת חני מונין אין לי הרבה להוסיף, אני רק אתמקד בשתי נקודות מרכזיות, שהן בעצם קשורות יותר לעובדות והן משליכות על התמריץ של הנוסע לוותר על הנסיעה ברכבו הפרטי ולעבור לרכבת.

דוד עידן: ב6- השנים האחרונות הרכבת עושה מאמצי שיווק די גדולים לעודד מעבר של נוסעים מהרכב הפרטי והתחבורה הציבורית על גלגלים, למעבר לרכבת ישראל, מהסיבות שמנתה גברת חני מונין - זה חוסך דלק, זה חוסך לנו בתאונות דרכים, זיהום אוויר ועוד כהנה וכהנה דברים.

דוד עידן: הבעיה היא הנקודה המרכזת - התמריץ.

דוד עידן: כדי להעביר אדם מאלטרנטיבה א' לאלטרנטיבה ב' צריך שיהיה לו תמריץ שאלטרנטיבה ב' טובה יותר מאלטרנטיבה א'.

דוד עידן: המצב הנוכחי, מלבד נקודה אחת מרכזית, שזה זמן הנסיעה ברכבת עצמה, שהוא קצר בכל קנה מידה שנבדוק - מהר יותר לנסוע ברכבת - אבל אנחנו לא לוקחים בחשבון את זמן ההגעה, זמן ההמתנה, עלויות החניה, עלויות נוספות שכרוכות מההגעה לרכבת ומהרכבת אל מקום העבודה, או ליעד.

דוד עידן: כל הדברים האלה ביחד גורמים להורדת התמריץ של זמן הנסיעה הקצר, על ידי זה שזה מתקזז עם העלויות הנוספות הכרוכות ברכבת.

דוד עידן: אני יכול להעיד על עצמי באופן אישי, שאני כמעט מידי שבוע נוסע 3-4 פעמים ברכבת מלוד לתל אביב, אני מחנה את הרכב שלי בלוד ונוסע ברכבת.

דוד עידן: במרבית הפעמים אין לי היכן להחנות את הרכב - צריך להחנות בין המוסכים שם, יש שם רחבה לא סלולה, שבימי החורף צריך להגיע עם "זודיאק" לרכב, כי הכל מוצף מים.

דוד עידן: אבל הרבה פעמים כשאתה רואה את הפקקים, אתה בוחר בכל זאת באלטרנטיבה ואומר: אוקי, אני כבר אחנה את הרכב, אקפוץ על המים, ואגיע רבע שעה קודם.

דוד עידן: חלק גדול מהציבור, כשהוא צריך לעשות את החישוב האלטרנטיבי הזה בין דרך א' לדרך ב', הוא זונח את דרך ב' ובוחר בדרך הבטוחה, שהוא מכיר אותה, שזה להיכנס לרכב הפרטי בבית ולהגיע לעבודה.

דוד עידן: כל אלה ביחד גורמים, אני מניח, לרבבות נוסעים לא להעדיף את הרכבת, דבר שלדעתי תשתית המדינה מחייבת וצועקת - לעשות את השינוי הזה ממעבר מתחבורה ציבורית סטנדרטית אל הרכבות.

דוד עידן: התנאים הפיסיים בתוך הרציפים בוודאי יועילו לתמרץ ביתר שאת את הנושא הזה ולמעבר, שלדעתי הוא מעבר רצוי.

דוד עידן: חייבים גם לציין שב4-5 שנים האחרונות עשתה הרכבת מהפך גדול מאד.

דוד עידן: המהפך קיים ורואים אותו.

סופה לנדבר: אתם שמעתם את הטענות, ואני רוצה לציין את הנקודות שמעניינות אותנו: מדובר בחניות, נגישות לנכים, מספר קופות, מכשירים אוטומטיים, מצב רציפים, מצב שירותים, כמות מושבים, קיום של מתקנים אוטומטיים לשתיה, בגלל שאנחנו חיים באקלים חם ביותר, לוחות זמנים, תחבורה ציבורית.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד - אני אישית תושבת אשדוד, ואני חייבת להגיד שהמצב קטסטרופלי - זה פקק אדיר, זה לא משנה שהתחנה והרכבת לא משמשת כאלטרנטיבה - אנשים צריכים לתלות את הרכבים.

סופה לנדבר: מה שקורה סביב תחנת הרכבת זה היציאה מאשדוד, שזה פקק עצום ואי אפשר לצאת במשך 40 דקות לעיתים קרובות בבוקר.

סופה לנדבר: לכן אנשים חושבים כמה פעמים להישאר תלויים ברכבת ולנסוע ברכב.

סופה לנדבר: אם אנחנו רוצים שזאת תהיה אלטרנטיבה, אנחנו צריכים לחשוב על הדברים האלה, ואני רוצה התייחסות לעיר אשדוד במיוחד, בגלל התלונות שהגיעו אלינו, גם בנושא החניה שם.

סופה לנדבר: יש לנו מספר שאלות שאני רוצה שתענו לנו עליהם: כמה מקרים ידועים לרכבת ישראל בהם מפעילים חניונים שהעלו את המחירים בניגוד להוראות הרכבת?

סופה לנדבר: מה הצעדים שננקטו בנושא הזה?

סופה לנדבר: כמה תלונות התקבלו בנושא הרכבת במשרד התחבורה בשנת 2001 וכמה מהן היו מוצדקות?

סופה לנדבר: האם רכבת ישראל מפצה את האזרחים שנפגעו משירות לקוי, או מאיחור של רכבת?

סופה לנדבר: אני רוצה גם לדעת על מבצעים לעידוד השימוש ברכבת, כשאשר שמענו גם בעבר שאנחנו רוצים שהרכבת תהיה אלטרנטיבה בגלל המצב בכבישים.

סופה לנדבר: מדוע חסרים מקומות ישיבה בתחנות רכבת?

סופה לנדבר: מדוע אין הגנה מפני קור, גשם וחום?

סופה לנדבר: מה היקף החזרת דמי הנסיעה כתוצאה מביטול, הגעת רכבת לתחנה באיחור, האם האנשים שנוסעים ברכבת יודעים שקיים דבר כזה?

סופה לנדבר: אני גם רוצה לדעת מתי יצאו תכניות לפועל בנושא קו רכבת לירושלים.

סופה לנדבר: אלה הדברים שאנחנו רוצים לשמוע, אם יהיו לנו דברים נוספים, נדבר עליהם מאוחר יותר.

אשר לוין: אני מברך על המבדק הזה, ואני גם שמח שיש תלונות, כי כשיש תלונות, יש שירות.

סופה לנדבר: יש תלונות ויש פניות.

סופה לנדבר: אז אני אומרת: אם יש פניות, אז יש רכבת.

סופה לנדבר: אם יש תלונות, זה לא דבר כל כך חיובי.

אשר לוין: כשיש תלונות - יש שירות.

אשר לוין: אני יכול לספר לכם - אני בתפקידי X שנים - ופעם לא היו מתלוננים, כי לא היה שירות.

אשר לוין: אני חייב לתת קצת רקע, וכמו שעמיתי סיפר, זה לא 5 שנים, זה קצת יותר - למעלה מ40- שנה הזניחו את רכבת ישראל, ובתקופתו של נשיא המדינה היום, מר משה קצב, התחיל משרד התחבורה לתת תקציבים לרכבת כדי לפתח אותה.

אשר לוין: מאז אנחנו מתחילים לאט לאט להתפתח, ונושא של פיתוח רכבת לוקח זמן.

אשר לוין: אי אפשר לרצות את הרכבת של שנות ה2000- כפי שרואים אותה בצרפת.

סופה לנדבר: בשעות מסוימות, בבוקר ובצהרים, כאשר חוזרים מהעבודה, שעות קריטיות לנוסעים, גם אצלנו צפוף מאד.

אשר לוין: יום ראשון, יום חמישי, יום שישי ומוצאי שבת, כשהחיילים מצטרפים אלינו לנוסעים - יש בעיה ברכבת, אבל תכף אני אגיע לזה.

אשר לוין: נושא שהוא לא פחות חשוב זה הנושא של צורת התפעול של הרכבת.

אשר לוין: רכבת ישראל פועלת בשיטת קטעים, ובגלל נושא בטיחות הנושאים, לא יכול להיות מצב שבקטע אחד נמצאות שתי רכבות - מה שנקרא קטע פנוי - יש קטע פנוי, עוברת רכבת.

אשר לוין: ברגע שיש לנו מסילה אחת במקום מסוים, וקורית בעיה הכי קטנה - ואני לא צריך לספר לכם, אנחנו חיים במדינה שלנו - אם זה תפעולית ואם זה טכנית ואם זה בטיחותית - ביטחון, המשטרה עוצרת, לא נותנת לעבור - תקועות הרכבות בכל הרשת.

אשר לוין: בגלל התפעול הזה, לפעמים זה נראה מוזר - המשטרה עצרה רכבת בנהריה בגלל איזה חפץ חשוד, ובתל אביב יש בעיות ברכבות - כי כל הרשת תקועה והכל קשור אחד בשני - כל הרשת ביחד.

אשר לוין: כשיש מסילה אחת, הכל משפיע - עיכוב בנהריה משפיע על באר שבע.

אשר לוין: זה נושא משמעותי מאד לגבי תפעול הרכבת.

אשר לוין: עוד נושא אינפורמטיבי, זה הנושא של ציוד - היום מקבלים תקציב לרכוש קרונות, קטרים - אין לנו קטרים בארץ, אז זה מתחיל ממכרז בינלאומי - מהחלטה לגבי מי מספק לנו את הציוד עד לקבלת הציוד זה לוקח למעלה משנתיים.

אשר לוין: למה?

אשר לוין: אין את הציוד הזה על המדף, צריך להכין אותו.

אשר לוין: לקראת סוף שנת 2002 נקבל את כל הציוד שהזמנו לפני שנתיים.

אשר לוין: נוצר מצב שאנשים מגיעים לרכבת - וכמו שאמרתם, היא הפכה לאלטרנטיבה - אנשים מגיעים אלינו וצפוף.

אשר לוין: בימי השיא, כמו שאמרתי, הימים שמצטרפים החיילים, אין לנו פתרון - אנחנו משתמשים בכל הציוד הכשיר שנמצא ברשותנו.

אשר לוין: יש לנו עוד ציוד, אבל אם הוא לא כשיר, אנחנו לא שמים אותו.

אשר לוין: והציוד הוא ישן.

אשר לוין: וברגע שנקבל את הציוד החדש, יש תכנון לגריטה.

שלומית קואולמן: כלומר, אתם אומרים שנתיים.

אשר לוין: למעלה משנתיים, כי את צריכה להוציא מכרז בינלאומי, שגם הוא לוקח מספר חודשים - הפעם הראשונה, כי אחר כך את יכולה לקבוע אופציה בפנים - אבל בכל מקרה להכין קרון זה לוקח שנתיים, לא קונים את זה על מדף.

אשר לוין: הרכבות הדו-קומתיות הן הזמנה מלפני שנתיים והן מתחילות להגיע עכשיו, וזה מגיע אחד אחד, לפי קצב הייצור במפעל.

אשר לוין: זה יוצר לנו בעיה של צפיפות.

אשר לוין: הבעיה של הצפיפות יוצרת לנו עוד בעיה - וזה בעיה מעבר לנושא של האיחורים של האחרים שאמרתי, נגיד חס וחלילה אם משטרה עוצרת לנו את הרכבת, או משהו כזה - גם כמות הנוסעים.

אשר לוין: אנחנו מתכננים את הרכבות שלנו בתחנות טרמינל לעצירה של דקה - וזה הרבה, כי בחוץ לארץ זה 20 שניות - דקה, אולי לפעמים יותר - וכמות הנוסעים שמגיעה לתחנות לא מאפשרת לרכבת לצאת בזמן, והאיחור מצטבר מתחנה לתחנה, וזה גם כן חלק מהעסק.

אשר לוין: יש את המחלות שלנו - תקלה פה ותקלה שם - והנושא הזה שלא מודיעים בזמן, למה זה קורה?

אשר לוין: מנהל התחנה מקבל מהנהג שמודיע לפיקוד המרכזי - הוא אומר: אני מנסה לאתר את התקלה, ואם אני מצליח, בסדר.

אשר לוין: אז יש לו גם הנחיות שאומרים לו: תוך 5 דקות תודיע, תוך 10 דקות תודיע, ועד שזה הולך אחורנית ומודיעים לקהל - כי מודיעים גם ברכבת וגם לקהל בתחנות שממתינות על האיחור.

אשר לוין: נושא נוסף זה הנושא של התקציב - עמדה בפנינו השאלה: האם לעשות תחנה אחת יפה, מכובדת, הכי טובה במזרח התיכון, או לעשות כמה תחנות כדי לשרת את הקהל.

אשר לוין: והוחלט לעשות כמה תחנות - אני לא צריך לבכות, כל המדינה בוכה על הנושא של הסדין הקצר - אין להם, זה התקציב שמקבלים.

אשר לוין: השנה קיבלנו מעל מיליארד שקל, כי הבטיחו ורוצים לתת תנופה לרכבת מסיבות שונות, אבל עד היום קיבלו את התקציב, כמה שהיה, עשינו עם התקציב - היה שאלה אם לבנות תחנה אחת או כמה תחנות, והחליטו לבנות כמה תחנות.

סופה לנדבר: אבל מיליארד שקלים זה כסף לא קטן.

אשר לוין: זה רק עכשיו, ואני מדבר גם על מסילות.

סופה לנדבר: מה העלות של תחנה מסודרת עם כל הדברים שדיברנו?

אשר לוין: זה תלוי איזה תחנה.

סופה לנדבר: כמה תחנות יש לך?

אשר לוין: יש 31 תחנות, ויש לנו עוד בבנייה ובשיפוץ - דיברת על תחנת אשדוד - זו תחנה ישנה, את הפחונים שם עשה האלוף בר כוכבא זכרונו לברכה, שהיה מנכ"ל הרכבת.

אשר לוין: צריכים להחליט מה עושים קודם, וזה חלק מהעסק.

אשר לוין: מסילות, תחנות, ציוד וכל הדברים האלה זה כסף, וצריכים להחליט מה עושים קודם - להכפיל מסילה, לבנות מסילה חדשה למקום אחר.

אשר לוין: לגבי תכנונים - יש לנו תכנונים לכל הארץ: לעפולה, לבית שאן, לכרמיאל ולכל המקומות.

אשר לוין: מזלנו שיש לנו גם את החזקה על התוואי בהרבה מקומות.

אשר לוין: מי ששמר לנו את החזקה זה התורכים והאנגלים, כי אם הם לא היו, היום בכלל לא הייתה רכבת, גם לא בראש העין.

אשר לוין: זה היה הציר התורכי שרצה להגיע למצרים, והציר ליד החוף זה היה של האנגלים - זה סיפור מורכב.

אשר לוין: בכל מקרה, רכבת ישראל מאוגדת באיגוד האירופאי של רכבות אירופה, U.I.C, אנחנו חברים מן המניין, וכשאנחנו מדברים על איך נראית תחנה, לרוב זה גם הציוד שנמצא בתחנה, זה בהתאם לתקנים של האיגוד - זה האורים והתומים שלנו, אנחנו לא המצאנו את זה, הם המציאו.

אשר לוין: הצרפתית, הגרמנים והיפנים הם המובילים בעולם בתחום הרכבות, ואנחנו לוקחים מהם את כל התקנים, כי אין לנו משהו אחר.

אשר לוין: אנחנו שייכים לאירופה.

אשר לוין: וכשמתלוננים על מספר ספסלים בתחנה - זה התקן המקובל, כי לתחנות לא באים להתנחל - באים לעמוד כמה דקות ולהעלות לרכבת.

אשר לוין: כך נראות תחנות רכבת באירופה.

אשר לוין: לפעמים יש אולי איזה תא קטן לעמוד בחורף, אבל כך זה נראה.

אשר לוין: בקופות אנחנו יותר יפים מהם - בקופות, בתחנות החדשות שאנחנו עושים, ללא ספק אנחנו יותר טובים מהם.

אשר לוין: וזה שוב חלק מהבעיה שיש לנו - איפה להשקיע - לתת מעט ויפה, או לתת הרבה בשביל השירות, כי לכם חשוב השירות.

סופה לנדבר: אתה דיברת יפה, ואנחנו גם אמרנו בוועדה שבעצם נעשה המון בנושא הרכבת, אבל לדעתי נעשה לא מספיק.

סופה לנדבר: אני לא חושבת - זו דעה שלי, אין לי פרטנזיה להיות מומחית בנושא - אבל אני חושבת שבעצם, כאשר אתם מתכננים את הדברים הבאים, אתם צריכים לחשוב קודם כל על מה שקיים, בגלל שכאשר בן אדם מגיע לתחנה ואין לו איפה להשאיר את הרכב, והוא צריך להשאיר את הרכב במרחק קילומטר מתחנת הרכבת, או לחפש את החנייה ולאבד זמן ועצבים וכל הדברים סביב זה, וגם תופס את המקום ויוצר פקק ביציאה או בכניסה - אני חושבת שעל הדברים האלה אתם צריכים לחשוב בזמן שאתם מתכננים את הדברים, בזמן שאתם משפצים את התחנות - אלה דברים שגורעים, ועם כל המחמאות, יש המון מינוסים, ועל המינוסים האלה אנחנו מדברים היום.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים לצאת מהישיבה הזאת עם החלטות מעשיות, כי אנחנו רוצים להגיד לציבור: קיבלנו תלונות, טיפלנו בתלונות וגם רכבת ישראל מוכנה לשפר ולעשות.

סופה לנדבר: זאת אומרת, לא סחור-סחור.

אשר לוין: אני רוצה להשלים את דברי, לא נגעתי או בחניה בכלל.

דוד עידן: האם יש קורלציה בין הפעילות השיווקית שלכם לבין התכנון התשתית?

דוד עידן: למשל, אם אתם יוצאים בקמפיין בטלוויזיה לעודד את הציבור לנסוע ברכבת - האם יש איזה שהיא קורלציה?

אשר לוין: מיד אגע בכל.

אשר לוין: באשר לחנייה - בעיקרון אנחנו בונים מגרשי חנייה לכל תחנה שאנחנו יכולים, שיש לנו שטח.

אשר לוין: אם אנחנו צריכים להרחיב ולהשלים - אנחנו מרחיבים ומשלימים.

אשר לוין: חבל שלא בדקתם את הקטע הזה, אבל לפחות בבנימינה עשינו 3 פעמים.

סופה לנדבר: אנחנו בדקנו.

סופה לנדבר: אנחנו גם נחלק לך גם דף מה חסר בכל תחנה שיש לך.

אשר לוין: ישנם מקומות שאין לנו שטחים שם ולא יכולים לעזור.

אשר לוין: תחנת השלום - חברה, התחנה נמצאת בנתיבי איילון, למעלה הכבישים, תקעו אותה למטה - אין איפה לחנות.

סופה לנדבר: נו, ומה עושים?

אשר לוין: אין מה לעשות.

אשר לוין: אז בואי אני אגלה סוד לוועדה הזאת - בתפיסה התחבורתית לא צריכים מגרשי חנייה, להפך, צריך לבטל את מגרשי החניה כדי שאנשים יסעו בתחבורה ציבורית.

אשר לוין: התורה התחבורתית שיוצאת ממשרד התחבורה - תבטלו את החניות, אל תעשו חניות.

אשר לוין: אז לא צריך לצעוק על חניות - אנחנו צריכים לבטל אותם כדי שאנשים יסעו באוטובוסים ויגיעו לתחנות הרכבת.

אשר לוין: אז באים אלי ואומרים לי: רק רגע, האלטרנטיבה היא כזאת, אבל תסדר לי חנייה.

אשר לוין: אנחנו רוצים להוריד אותם מהרכבים הפרטיים.

אשר לוין: אם אני אסדר להם חניות, הם יגיעו לשם עם הרכב הפרטי, שאני לא רוצה שהוא ייסע.

סופה לנדבר: אם יש לך תחנות בעיר - עיר של 250,000 תושבים - כמה תחנות, זה משהו אחד.

סופה לנדבר: אתם לוקחים כדוגמה אירופה או מקומות שיש שם תחנות, אבל שם יש תחנה בכל קילומטר.

אבי חפץ: סליחה, הפתרון שמציעים, כמדיניות של תחבורה בכלל, זה פשוט מאד לאמץ כמה שיותר את האלמנט של הזנה והפצה.

אבי חפץ: ברגע שהתחבורה הציבורית, קרי דן ואגד, יתגייסו אלינו - ואני הצעתי לעשות כמו באירופה, וזה דבר שאפשר להפעיל אותו - הנושא הכי חשוב של כל ראש רשות מקומית - זה רעיון שלי, שאני עוד לא יישמתי אותו - יהיה שלט עם מפת התחנה והיציאה לתוך העיר וממנה בעזרת התחבורה הציבורית.

אבי חפץ: נציבי אקספרס דן, אגד, מוניות, כל האפשרויות, והפעלת כרטיסים משולבים.

אבי חפץ: בנושא החנייה, אנחנו כרגע עובדים על מודל מסחרי - אני וראש אגף הכלכלה אצלנו - זה לא פשוט, כי זה בשיתוף עם המועצה.

אבי חפץ: בלוד למשל ביקרתי 3 פעמים בשבוע האחרון ואני מכיר את זה, התיאור שלך נכון, אמת לאמיתה.

אבי חפץ: לא רק זודיאק, כמה זודיאקים צריכים להגיע לשם, וזה בתוך אזור מאד פרוע - אני לא רוצה להיכנס לזה - יש שם בעיה קשה.

אבי חפץ: כאן צריך קורלציה בין התחנה, רכבת ישראל והרשות המקומית.

אבי חפץ: כלומר, ראש עיריית לוד - שכרגע אני מבין שאין כזה, יש בחירות כרגע, אני מקווה שייבחר מי שייבחר ויירתם לזה

סופה לנדבר: אנחנו הזמנו אותם, אף אחד לא הגיע.

אבי חפץ: עוד דבר אחד - חשוב לך, כיושבת ראש ועדה - בנושא של רכבת לעשות שיתוף פעולה של התחנות ברשות המקומית עם ראשי ערים, או מנהלי אגפים, או סמנכ"לים שממונים על תחום התחבורה.

אבי חפץ: זה דבר שיידחף יפה, ילך יפה, ייתן הרבה קרדיט לראש הרשות המקומית.

חני מונין: ומה בינתיים, אם אפשר לשאול?

חני מונין: כל עוד זה לא קיים?

אבי חפץ: אני אמשיך אחר כך, פשוט התפרצתי לדבריו של מר אשר לוין.

אשר לוין: אני פשוט רוצה לכסות את הנושאים שביקשתם.

אשר לוין: זה לגבי החנייה - יש מקומות שטופלו, בבנימינה הוספנו, בבית יהושע - כבר גמרנו את השטחים שלנו, אנחנו מחפשים שם שטח להשכרה, בכדי לעשות חניה.

אשר לוין: יש מקומות שאין לנו שטחים.

אשר לוין: כשמדברים על העלויות הגבוהות האלה - זה לא שלנו, אני לא יכול לעזור בזה שום דבר.

אשר לוין: כולל תל אביב ארלוזורוב, זה מופעל על ידי נתיבי איילון.

סופה לנדבר: איך אתם מתייחסים לדוח מבקר המדינה?

סופה לנדבר: הם אומרים שאתם לא אלטרנטיבה, מפני שהפרש העלות בכרטיס הוא 12%, בתוספת חנייה ליום, למעלה מ40- שקל, אז אתם בכלל לא אלטרנטיבה, ואנחנו בונים פסי רכבת כדי שתהיו אלטרנטיבה וכדי להוריד את הלחץ מהכבישים.

אשר לוין: נכון, אז אם תפעל תוכניתו של מר אבי חפץ וזה ילך, אז זה מה שיהיה.

אשר לוין: בינתיים אני לא יכול להגיד לבעל חניון - שזה לא שלי, אני לא יכול להתערב בזה.

אשר לוין: נושא נוסף שהעלית זה נושא הנכים - בכל התחנות החדשות שבנינו, לקחנו בחשבון את נושא הנכים, כי יש חוק, לא יעזור שום דבר.

אשר לוין: יש לנו בעיה ומגבלה לגבי נכים שזקוקים לעגלות, וזאת למה?

אשר לוין: א.

אשר לוין: הציוד הישן שקיים בידינו - לא החדש, החדש כבר מאורגן לזה - הוא לא יכול להיכנס עם עגלה בדלת הכניסה.

אשר לוין: בציוד החדש שהוא כן יכול להיכנס, אז גם יש לנו בתחנות מעליות מיוחדות - בישנות, יש לנו שתי תחנות שנכה לא יכול להשתמש בהן - אחת מהן זאת הרצליה, שצריך לעבוד גשר מלמעלה - הגשר היה לפני החוק.

אשר לוין: תחנת הרצליה מתוכננת להעתקה צפונה למרכז התחבורתי.

אשר לוין: נתיבי איילון מעתיקים לנו את התחנה למרכז תחבורתי, תהיה שם תחנה חדשה עם כל האלמנטים של נגישות לנכים.

אשר לוין: התחנה השניה שאי אפשר להשתמש בה זו תחנת חיפה מרכז, שגם שם יש גשר מלמעלה.

אשר לוין: אז יש בעיה.

אשר לוין: בכל מקרה, מודעים הנכים, גם אנחנו, שאם יש בעיה של נכה שצריך להגיע, הוא מודיע ומתאם עם מנהל התחנה מראש.

אשר לוין: קודם כל הוא שואל - יכול להיות שהוא לא יכול להגיע לתחנה שהוא רוצה להגיע - אם זה אחת משתי אלה, הוא לא יכול להגיע, כי העצירה היא בצד השני והוא חייב לעבוד מעל הגשר.

אשר לוין: בתחנת חיפה אנחנו מתכננים לעשות מעבר תחתי במקום העילי, וזה כבר בתכנון ועוד מעט ייכנס לביצוע - כמו בכל התחנות האחרות, זה מעבר תחתי - זו הבשורה, ואז אני חושב שנכסה, ויגיע הציוד החדש ונוציא החוצה את הציוד הישן, אז לגבי הנכים זה יכסה.

אשר לוין: בזמנו כשפנו אלינו, אמרנו: זה ייקח 10 שנים עד שנארגן את כל המערכת הרכבתית לשירות של נכים.

אשר לוין: לנכים האחרים יש נגישות ויש להם מקומות ברכבת, מסומנים.

קריאה: בעכו יש פתרון לנכים?

אבי חפץ: בתחנה החדשה שנבנית - היא אמורה להיפתח בשבועיים הקרובים - יש פתרון.

אבי חפץ: יש שם בעיות אחרות שקשורות לעיר עצמה.

אשר לוין: בכל מקרה, בכל מעבר יהיו מעלונים.

אשר לוין: חלק ישנם, בוודאי ראיתם.

שלומית קואולמן: תתייחס בבקשה לנושא תלונות, פיצויים, החזרים.

אשר לוין: אנחנו עובדים לפי החוק - נקבע חוק שמנכ"ל הרכבת יחליט על גובה הפיצוי שיינתן על רכבות שמאחרות מעל חצי שעה.

אשר לוין: הנוסעים צריכים לבקש החזר ואנחנו נותנים, הוא מקבל כרטיס חליפי.

סופה לנדבר: האם הם יודעים על זה?

סופה לנדבר: האם זה כתוב איפה שהוא?

אשר לוין: יש חוק.

סופה לנדבר: מן הראוי שיהיה שלט ליד הקופה שאם וכאשר.

אשר לוין: אנחנו נותנים את זה, אבל במגבלת החוק, כי החוק אומר שעל מנכ"ל הרכבת לקבוע את גובה הפיצוי שיינתן, אז הוא החליט על כרטיס חלופי לאותה נסיעה, כאשר יש מגבלות - שזה תפעוליות, מגבלות בטיחותיות, ביטחוניות, וכוליה.

אשר לוין: עכשיו, למה לפנות ולבקש?

אשר לוין: אני אתן לך דוגמה - אם מדברים על חצי שעה - יצאה הרכבת מנהריה ואיחרה בחצי שעה לתל אביב, אז האיש מנהריה איחר חצי שעה, אבל האיש מנתניה לא איחר חצי שעה.

אשר לוין: אז לתת או לא לתת?

אשר לוין: אנחנו בודקים את זה, בודקים עניינית.

סופה לנדבר: כמה פניות היו במשך שנה וכמה כרטיסים כאלה החזרתם?

אשר לוין: בשנה האחרונה כמעט 200 כרטיסים החזרנו.

שלומית קואולמן: אבל איך אנשים ידעו לפנות?

אשר לוין: אני מקבל את כרטיסי הפיצוי.

סופה לנדבר: אנחנו נדרוש שאתם תתלו מודעות עם כמה שורות מהחקיקה הזאת, שהציבור ידע ותהיה פרסומת לדבר.

סופה לנדבר: אנחנו כולנו רוצים לשפר, נכון?

סופה לנדבר: גם אתה וגם אנחנו.

אשר לוין: אני כל כך שמח שאני רואה את הרכבת כמות שהיא.

אשר לוין: ולא בכדי אמרתי - אני שמח שיש תלונות, רבותיי - יש תלונות - יש שירות.

סופה לנדבר: 15 מיליון נוסעים זה לא מעט.

אשר לוין: כל מערך חדש שמגיע אלינו, באופן אוטומטי אנחנו משדרגים את השירות.

אשר לוין: מה פירוש?

אשר לוין: אם אני מגדיל את התדירות - וכל דבר כזה מגדיל את התדירות - מכניסים יותר רכבות בין השעות - זה מוריד את הצפיפות, כי זה מתפזר ביותר רכבות וזה נותן שירות יותר טוב.

סופה לנדבר: יש לי שאלה אחת - וסליחה שאני עקשנית - מה עם אשדוד?

אשר לוין: אשדוד בשיפוצים עוד מעט, בונים תחנה.

סופה לנדבר: מתי?

אשר לוין: עכשיו, התחילו, כולל חניה.

סופה לנדבר: מתי אתם מסיימים?

אשר לוין: בסביבות שנה, כולל חניה.

אשר לוין: יש בעיה עם הרמזור שמשולב יחד עם הרכבת.

סופה לנדבר: אנחנו עכשיו היינו באשדוד - השדולה למען אשדוד - על תשתיות של אשדוד.

סופה לנדבר: אנחנו היינו בעירייה, ובעירייה ראינו סרט, שלא קשור לרכבת, אבל בעקיפין נכנסתם לשם, עם המון מחמאות, כי באשדוד האבטלה היא, באחוזים, במקום ראשון בארץ בערים הגדולות, ורוב האנשים יוצאים מאשדוד ומחפשים עבודה מחוץ לעיר, ואז הם משתמשים ברכבת.

סופה לנדבר: לפי המספרים שאני רואה מדובר ב56,000- נוסעים במשך שנה - זה לא מספר גדול -

אשר לוין: זה בעלייה, זה עולה כל הזמן.

סופה לנדבר: אני שמחה.

סופה לנדבר: גם האבטלה באשדוד בעלייה, אבל לא משנה.

סופה לנדבר: בכל אופן, זו אחת מהסיבות להשתמש ברכבת כי אנשים אמרו שהם משתמשים ברכבת כדי להגיע לתל אביב, או לאזורים בסביבה.

סופה לנדבר: אז אני אומרת שצריך דחוף לשפר את המצב בערים שיש בהם אבטלה ואנשים משתמשים פי כמה מאשר בערים אחרות.

אשר לוין: אני רק רוצה להשלים בנושא הרמזור המשולב - קיים פתרון, יש פתרונות לזה - זה הנושא של מעבר דו מפלסי, וזה משמעותי.

אשר לוין: ישנה ועדה שהוקמה על ידי שר התחבורה בזמנו, נדמה לי, שכוללת את מע"צ, אולי גם המשרד לאיכות הסביבה - אני פעם הייתי מזכיר הוועדה הזו - והפתרון הוא מהטכניון וזה פתרון דו מפלסי, ויש להם אמות מידה - ויצא ספר על המושג הזה - וברגע שיפתרו את הבעיה של מעבר רכב ומעבר רכבת שלא במפלס אחד, זה יפתור את הבעיה שיש באשדוד, אבל עוד פעם, זה נושא של כספים ויש סדר קדימויות שקבעה הוועדה הזאת - היום אני לא בקי בה, אבל בזמנו הם קבעו 30 מפגשים בעדיפות.

אשר לוין: רק לסבר את האוזן, הוועדה הזאת קמה אחרי אסון הבונים, והיא החליטה שמפגש הבונים לא נמצא בין 30 המפגשים הדחופים האלה.

אשר לוין: לאט לאט, לפי התקציב שיש, וזה עולה כסף והעיריות צריכות להשתתף בזה, כי בסך הכל זה לבנות גשרים.

אשר לוין: לאט לאט זה מתקדם, אבל עוד לא, יש אמות מידה לגבי המפגשים שבעדיפות.

אשר לוין: אני לא זוכר, אבל יכול להיות ששם, אם היו עושים פתרון כזה, זה היה פותר את כל הפקקים שאת מדברת עליהם.

סופה לנדבר: אני מבקשת שתכתוב לי.

סופה לנדבר: כאשר תחזור הביתה, תעשה שיעורי בית רק על הנקודה הזאת ותכתוב לי.

אשר לוין: בזמנו הייתי המזכיר של הוועדה הזו, אני לא יודע היום.

אבי חפץ: אני רוצה להתייחס למה שמר דוד עידן שאל, האם יש קורלציה בין הפעילות השיווקית למה שקורה בתשתית.

אבי חפץ: הקמפיין האחרון שאנחנו עשינו היה בחודש יולי, לפני 8 חודשים.

אבי חפץ: אנחנו מבצעים מעקבים על בסיס של שעונים.

אבי חפץ: משך תשעה חודשים לא ביצענו קמפיין, כי היום לא כדאי לפנות לכל פלחי השוק, אלא צריך להתמקד קודם כל לא בשעות השיא, כי בשעות השיא, כמו שראיתם בבדיקות שלכם, זה צפוף, זה לא יעיל, לא כדאי.

אבי חפץ: לכן הפעילות שלנו צריכה להיות ממוקדת אפילו ברמת התחנה.

אבי חפץ: אם אנחנו לוקחים תחנות כמו לב המפרץ, שהיא תחנה יזמית, או תחנת חוצות המפרץ, או עזריאלי, שיש לנו ניסיון נהדר - שם בשעות שהן לא שעות שיא, בזה שווה לנו להתמקד ולהביא קהלים חדשים.

אבי חפץ: אבל כאן גם יש לנו בעיות - יש לנו בעיות של תעריפים.

אבי חפץ: בדיון האחרון אצלנו הציעה אחת מחברות המועצה לעשות כמו בלונדון - שיהיו מחירים אחרים.

אבי חפץ: את המחירים לא אנחנו קובעים, קובעת כנסת ישראל, תקנות, שר התחבורה חותם עליהם, ואנחנו מנסים כרגע להיות יותר ממוקדים ולא להציף בפרסום, כי אם יבוא יותר ציבור לשעות השיא, לא נוכל לתת לו את השירות שהוא צריך לקבל.

אבי חפץ: לכן השיווק שלנו ממוקד יותר בתחנות שאנחנו קוראים להם חלשות במיוחד, בשעות שהן לא עסוקות, וממוקדות לקהלים כמו עקרות הבית, גמלאים, שיכולים לנצל את שעות הביניים, ועבודה נרחבת יותר בקרב קהלים כמו עולי חבר המדינות, צעירים - אני חושב שבארץ אין פיתוח של הנושא הזה בקרב צעירים - באירופה אתה רואה נוער בגיל 10-13 נוסעים ללא ליווי ברכבת, הולך לבית הספר וכוליה.

אבי חפץ: זה המיקוד שלנו, אבל מוצר צריך להימצא בתת המודע של הצרכן.

אבי חפץ: לכן ישנם אזכורים מינוריים, אבל אנחנו לא יוצאים בקמפיין גדול.

אבי חפץ: את זה אנחנו גם רואים בבדיקות שלנו - אנחנו לוקחים את הבדיקות שלנו

קריאה: מה החתך של הנוסע הסטנדרטי שלכם?

אבי חפץ: הייתי אומר ככה: צעיר, משכיל, בעל הכנסה מעל הממוצע, כולם בוגרי תיכון, רבים בעלי תארים אקדמאיים, 34% מקרב הנוסעים הם חיילים,

קריאה: חיילים נוסעים חינם?

אבי חפץ: יש סיכום הסדר עם משרד הביטחון - אני לא אכנס להסדר איתו - הצבא ומשרד הביטחון מעביר תמורת פעולות שהחייל עושה בכניסה שלו לתחנה באמצעות הכרטיס המגנטי שלו, הכל מסודר.

אבי חפץ: בימי ראשון וחמישי כמובן שהלחץ הוא גדול יותר, לאור העובדה שהחיילים חוזרים או יוצאים מבסיסים.

אבי חפץ: היתר הייתי אומר זה יותר צעירים, זו אוכלוסייה ששונה לחלוטין - ורואים את זה, בהתחלה לא האמנתי עד שראיתי את זה - ששונה לחלוטין ממה שאתה רואה בתחבורה הציבורית האחרת.

אבי חפץ: וזה גם נוגע לנושא החניות - אם אני יכול ללכת לקהל היותר צעיר, יאפי יותר, פרו איכות סביבה, אז הוא רוצה להחנות את הרכב הפרטי שלו בחניה, לעלות לרכבת שתביא אותו למקום היעד שלו, אם זה למקום העבודה, לבילוי ולדברים האחרים.

אבי חפץ: כמובן שיש גם מבוגרים - כל אחד מאיתנו מגיע לגילאים האלה -

שלומית קואולמן: שהיה רגיל לנסוע כשהיה צעיר.

אבי חפץ: בדיוק, שגדל עם זה וליווה את הרכבת גם בתקופות הלא טובות.

אבי חפץ: אבל אני רוצה לומר דבר אחד, אני הובלתי את נושא שיווק הרכבת והאמנתי במוצר הזה.

אבי חפץ: אני חושב שהרכבת הוא אחד המוצרים במדינה הזאת שעשו את המהפכות הכי גדולות.

אבי חפץ: היו קצת פרפורים בבטן לפני כן.

אבי חפץ: כשאני באתי בשעתו עם הקמפיין של יובל בנאי, לא הבינו על מה אני מדבר.

אבי חפץ: באתי מכיוון שווקי מאד מוגדר, והקהל שמע לנו ובא.

אבי חפץ: בקמפיין האחרון שעשינו הוספנו 100,000 נוסעים בחודש אחד, בדקנו את זה בבדיקות שלנו.

אבי חפץ: כלומר, הציבור האמין לנו.

קריאה: אבל על זה אנחנו מדברים, השאלה אם הרכבת של היום מספיק מתאימה לכמות כזאת של אנשים.

אבי חפץ: אני אומר דבר אחד, נתקענו היום, היה פקק ממוצא לכאן, יצאנו בבוקר מביתי בשנה 7, הגענו לכאן ב8:20- כדי לא לאחר לישיבה.

אבי חפץ: אין אלטרנטיבה חוץ מהרכבת.

אבי חפץ: אני לא מכיר.

אבי חפץ: מה שצריך שכל הגופים וכל הגורמים שיכולים להשפיע על מקבלי ההחלטות יתגייסו ויאמרו רק דבר אחד - רק רכבת.

אבי חפץ: אין פתרון אחר.

סופה לנדבר: אני נולדתי בלנינגרד וכאשר הייתי סטודנטית - לכיוון אחד נסעתי 40 דקות ובחזרה 40 דקות, ואם אתם תעשו תחקיר, במדינות חבר העמים - שם הולך דבר כזה - ספר, עיתון - לאן שאנחנו הגענו היום, הם הגיעו לפני המון שנים.

סופה לנדבר: אותו דבר באמריקה - זה חוסך זמן.

סופה לנדבר: לא תמיד, מפני שלא מזמן דיברתי עם מישהי שקבועה בנסיעות האלה והיא אומרת: לי זה לא חוסך זמן, עד שאני מגיעה ברכב ציבורי - זה בדיוק מה שדיברת - אם לא יהיה רכב ציבורי לתחנות האלה ופיתוח ושיתוף פעולה עם הרשות המקומית, אז אנחנו לא חוסכים זמן, כי נסיעה נטו יכול להיות קצרה יותר, אבל סביב הנסיעה יש עוד דברים נוספים שמוסיפים לנסיעה, ולא תמיד זה נוח ולא תמיד זה חוסך.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים שאתם באמת תהיו אלטרנטיבה, ובגלל האלטרנטיבה הזאת, אני חושבת שהביקורת זה דבר שבונה קודם כל.

איל רפפורט: אני רוצה להתייחס לכל הנושא של אי עמידה בלוחות הזמנים.

איל רפפורט: על פי כל פרמטר אירופאי, אנחנו עומדים בזמנים.

איל רפפורט: רמת הדיוק שלנו היא זהה לרמת דיוק אירופאית.

איל רפפורט: לגבי מחירי הנסיעה - אני חושב שהמחירים שלנו הם זולים ביחס לאירופה, ועל זה גם יכול להעיד מר אשר לוין, כי הוא עונה על שאלות כאלה ששואלים אותנו.

סופה לנדבר: אנחנו לא נשווה את עצמנו עם אירופה, אנחנו נשווה את עצמנו למחירי התחבורה הציבורית בארץ.

סופה לנדבר: באוטובוס הכרטיס יקר רק ב12%-.

איל רפפורט: רק עוד הערה אחת קטנה - בסך הכל הציבור מאמין בנו, ממשיך לנסוע איתנו, ואנחנו רואים שמתווספים אלינו כל שנה מיליונים.

איל רפפורט: זאת אומרת, למרות שמוצר, קרי לוח הזמנים שלנו, והעטיפה - התחנות, הרכבות, אולי לא בשורה הראשונה כמו שיש באירופה במאה אחוז, אני חושב שהמציאות מדברת בעד עצמה, ואנחנו רואים את זה יום יום, אנשים מצטרפים - ואולי מתלוננים.

איל רפפורט: אתמול נסעתי ברכבת, מישהי התלוננה, אבל היא נוסעת איתנו.

איל רפפורט: היא אומרת: בכל זאת הרכבת יותר נוח לי.

איל רפפורט: באיזה שהוא מקום אולי לפעמים טיפה מאחרת, אולי יש לי בעיה למצוא חנייה, אבל זה עדיין הרבה יותר נוח מאשר להיתקע בפקקים באיילון.

איל רפפורט: אנחנו אלטרנטיבה מועדפת על פני אוטובוסים בקווים שאנחנו מתחרים בהם, בקווי האורך של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני רוצה לשאול, בגלל המצב הביטחוני - מה אתם עושים בעניין הזה?

אשר לוין: יש כמה דברים: א.

אשר לוין: אנחנו מופעלים על ידי משטרת ישראל, אנחנו לא חופשיים בקטע הזה.

אשר לוין: אנחנו מונחים על ידי משטרת ישראל והשב"כ, והם אומרים לנו כמה אנשים לשים בכל מקום.

אשר לוין: ב.

אשר לוין: על כל רכבת יש מאבטח, בכל תחנה יש בודקים ביטחוניים ומאבטחים שנמצאים בשערים ובודקים את הנושאים.

אשר לוין: זה בנושא הבטחון.

אשר לוין: יש לנו בעיות אחרות, שאמרתי, זה חלק מהאיחורים - אם יש התרעות, אז המשטרה עוצרת לנו את התנועה בנהריה, אז בבאר שבע מישהו לא נוסע - זה מה שאמרתי בתחילת דבריי.

סופה לנדבר: המדינה נעצרה.

סופה לנדבר: בגלל מצב הביטחון של המדינה אנחנו לא מגיעים עם פרטנזיה אליכם.

חני מונין: הנושא הזה הוא בעייתי, זאת אומרת, אם יש תקלה בנהריה, אני לא חושבת שכל הרכבות צריכות להיות מושבתות.

אשר לוין: הסברתי לך את השיטה.

סופה לנדבר: במקרה הזה אני חושבת שיש סיבה למסיבה.

אשר לוין: באירופה זה לא כך מסיבה אחת פשוטה, כי יש שם על כל ציר 20 מסילות - לנו יש אחת.

סופה לנדבר: את זה אנחנו מבינים.

אבי חפץ: וזה לא רק מסיבות של ביטחון.

אבי חפץ: אם יש אירוע, חלילה, של דריסה וכיוצא בזה - עד שלא מפנים ועד שהמשטרה לא חוקרת, המשטרה עוצרת את התנועה.

סופה לנדבר: בעניין הזה אני חושבת שאנחנו נתחשב במצב הביטחוני של מדינת ישראל ונבין את זה בהבנה מלאה.

אשר לוין: בנושא איחורים - סליחה שאני מתפרץ - יש לנו מעקב, זה נר לרגלינו ואנחנו עושים את הכל.

אשר לוין: במעקבים יומיים, אני יכול להראות לך דוח של אתמול אפילו - אחת לשבוע מתבצעת ישיבת איחורים שבודקים איחור-איחור את הסיבות למה, ושבוע אחרי זה דנים בזה ואומרים מה היו הסיבות, עם לקחים, עם הכל.

שלומית קואולמן: כמה פניות קיבלתם?

אשר לוין: כשאני אמרתי פניות - אצלי פניות זה גם ממישהו שמתלונן, אבל גם מישהו שאומר תודה רבה, מישהו שמבקש שנוסיף לו עוד רכבות - בשביל זה אני פניות ולא תלונות.

אשר לוין: כמו שאנשים פה מתעניינים, יש אנשים שמודעים לרכבת ואומרים לי: אשר תשמע, פה תעשה ככה וככה.

סופה לנדבר: יכול להיות שאתם עשיתם כמה צעדים קדימה בגלל שהציבור של מדינת ישראל לא תמיד יודע להגיד תודה.

סופה לנדבר: אז יכול להיות שבשיווק אתם עשיתם דבר - לימדתם אותם לפחות להגיד תודה.

אשר לוין: אני לימדתי אותם, ויש לי הרבה מכתבי תודה.

אשר לוין: מכתבי תודה לעובדים, לרכבת, על שירות לפעמים - יש גם תלונות על שירות לא טוב - אבל אני לא יודע, יכול להיות שאנשים השתנו קצת, כי הרי אצלנו במילון אין את המילה "לפרגן", כי לא יודעים מה זה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: משרד התחבורה בבקשה.

שלמה אלישר: קודם כל אני רוצה להגיד שחבל שנציג האוצר לא זומן מאחר והרכבת, חלק גדול מהתקציבים שלה - בניגוד לתחבורה ציבורית למשל - שלא רק התשתיות נבנות על ידי הממשלה מתקציבים ציבוריים, גם רכישה של הנייד, שזה מאד יקר, זה כסף ציבורי.

שלמה אלישר: כולנו יודעים שהרכבת עברה מהפכה רבתי, בקצבי גידול מרשימים, וזה בגלל שהאוריינטציה במשרדי הממשלה השתנתה והחליטו, מה שלא עשינו בעבר, להשקיע ברכבות.

שלמה אלישר: השינויים הם כל כך חריפים וברור שבתהליכים האלה יש חריקות, כי הציוד הוזמן, חלק לא הגיע, ולכן אנחנו חשים בחלק מהדברים.

שלמה אלישר: אני רוצה להגיד שאנחנו עלינו, משנת 1994, מתנועה של 6 מיליון כמדומני, ואנחנו עכשיו נמצאים על מגמה של 18 מיליון נוסעים - זה בתקציב של שנת 2002 ברכבת.

שלמה אלישר: זאת אומרת, זה קצב גידול של 30% - באוטובוסים בדרך כלל הנפח יורד.

שלמה אלישר: נקודה שניה זה הנושא של המיצוב של הרכבת - כולם חושבים שהרכבת זה דבר הכי זול, ויאללה.

שלמה אלישר: רכבת ממוצבת היא יותר יקרה מהתחבורה הציבורית - היא נותנת שירות יותר טוב, היא בין הרכב הפרטי ובין התחבורה הציבורית.

שלמה אלישר: התשתיות שלה מאד יקרות, היא עובדת יותר בשעות שיא - אי אפשר לבנות תכנון שלכל אחד יהיה מקום ישיבה בשעת שיא.

שלמה אלישר: בימי ראשון ובימי חמישי נוסעים החיילים בהמוניהם, ויש להם תעריפים מיוחדים, והרכבת במיוחד מיועדת לענות על צרכי השיא, אבל ברור שאז יש צפיפות.

שלמה אלישר: אני רוצה להגיד שלדוגמה הרכבת שלנו משתמשת בטכנולוגיות הכי מתקדמות.

שלמה אלישר: למשל הרכבת IC3 שזה רכבת בינעירונית, זה דבר מאד מתקדם יחסית בעולם.

אשר לוין: קרונוע, לא IC3.

אשר לוין: IC3 זה מושג דנמרקי - זה קרונועים.

שלמה אלישר: הקרונועים - אני אתן לכם רק לדוגמה - קרונוע שיש לו 175 מקומות עולה 25 מיליון שקל, לעומת זה כמה עולה אוטובוס של 50 מקומות?

שלמה אלישר: 200,000$?

שלמה אלישר: אז תראו את סדרי הגודל, ההשקעה כאן היא הרבה יותר גדולה.

שלמה אלישר: העלויות הן כבדות.

שלמה אלישר: ברור שיש מגבלת תקציבים.

שלמה אלישר: התקציבים אמנם הוכפלו ושולשו - אנחנו מדברים כל הזמן על הוספת קווים חדשים, היוזמה של הרכבת לפתוח את קו ראש העין, עכשיו מדברים כבר על הכפלת המסילה, רוצים להאריך אותה לכפר סבא, וכאן אנחנו מדברים על B.O.T., זאת אומרת, להכניס גם כסף פרטי, בגלל מגבלות תקציב ושיקולים אחרים - אנחנו רוצים לשלב גם את המשק הפרטי.

שלמה אלישר: הוחלט שהקו לכפר סבא ייעשה בהשקעה דרך B.O.T.

שלמה אלישר: משרד התחבורה רוצה לעודד, דרך מבנה התעריפים וכדומה, את הנוסע המתמיד - אנחנו בתהליך, הדברים האלה הם לא מהיום להיום, כי זה עניין של תקציבים גם - נוסע מתמיד, כרטיס חודשי חופשי, שילוב של רכבות עם תחבורה ציבורית - יש היום כרטיסים משולבים, יש כרטיס חודשי חופשי, אבל הבעיה היא שאין בכל התחנות.

שלמה אלישר: זאת אומרת, אם את עולה למשל בעכו, את צריכה לשלם את הכרטיס חודשי חופשי לפי המחיר של נהריה, ואנחנו היינו רוצים שלכל תחנה יהיה כרטיס חודשי חופשי משלה.

שלמה אלישר: זה מעוגן בתקנות וזה עולה כסף וזה עניין של תקציבים.

שלמה אלישר: האוצר הקציב סובסידיה, חוץ מאשר תקציב ההשקעות שאנחנו מממנים, יש סובסידיה שוטפת לפעילות של הרכבת.

שלמה אלישר: אנחנו כל הזמן דורשים מהרכבת התייעלות, ואכן היא התייעלה, ככל שהיא גדלה, אבל הסובסידיה הולכת ומצטמקת יחסית, ואת זה האוצר קובע.

שלמה אלישר: ברור שאם תהיה יותר סובסידיה, אפשר יהיה להוזיל תעריפים, אבל אני רוצה להגיד להם שאל תצפו שהתעריפים יהיו יותר נמוכים מהתחבורה הציבורית - נאמר פה שזה ב13%- פחות, אבל אנחנו נמצאים עכשיו בתהליך של יצירת תחרות בתחבורה הציבורית והמחירים בתחבורה הציבורים עשויים לרדת ב30%-.

שלמה אלישר: את מדברת על הקו לאשדוד - יש חברה שעכשיו זכתה בקו, חברה בינלאומית שזכתה בהפעלת הקו אשדוד-תל אביב בעלות של 6.2 שקלים במקום 14 שקל בתחבורה הציבורית.

שלמה אלישר: אנחנו נמצא את עצמנו במצב שהרכבת תהיה יותר יקרה, אבל היא נותנת לכם אמינות יותר טובה, יש לה זכויות דרך נפרדות, אין צפיפות, ולכן אני חושב שהנושא של הקפדה על לוחות זמנים זה דבר קריטי לרכבת, זה אלה הנקודות החזקות של הרכבת ובזה היא צריכה להתייחד ולא בזה שהיא תציע מחירים יותר זולים, כי היא לא יכולה להציע מחירים יותר זולים - העלויות שלהם הרבה יותר כבדות.

שלמה אלישר: אנחנו רוצים שהמחירים יהיו נמוכים, אבל במסגרת האפשרויות של הרכבת.

שלמה אלישר: לכן אנחנו רוצים להכניס אלמנטים של תחרות.

שלמה אלישר: אני רוצה להגיד לכם שהנושא של תחנות וקווים חדשים הוא קריטי לצמיחה של הרכבת.

שלמה אלישר: קו באר שבע לדוגמה - הייתה תחנה מחוץ לעיר, הוסיפו תחנה בתוך העיר, התנועה קפצה במאות אחוזים.

שלמה אלישר: אז ברור שהתחנות זה דבר קריטי, אבל התחנות זה דבר מאד יקר, מדברים על עניין של עשרות מיליונים לכל תחנה ותחנה - שיפוץ, בניה מחדש, תכנון, וזה במסגרת מגבלות התקציב כפי שהם הציגו, זאת אומרת, אי אפשר לעשות את הכל בבת אחת.

אשר לוין: גם תחנות נבנות על ידי יזמים כי אין לנו ברירה.

שלומית קואולמן: בתחנות החדשות מוסיפים מקומות ישיבה?

חני מונין: למשל התחנה החדשה שאתם רוצים לבנות באשדוד - תתכננו כבר אולם נוסעים עם המתנה, מה שלא קיים בתחנות החדשות שבניתם.

אורית קרופ: אין לי הרבה מה להוסיף, אבל אני רוצה להשלים את דברי מה שלמה אלישר - משיחות שלי עם אנשים לגבי הסיפור הזה של תעריפי הרכבת, אני חושבת - בעצם אני בטוחה, כי אנשים מעבירים את המסר הזה - למשל קחו את רחובות-תל אביב, ואני במקרה תושבת רחובות - האלטרנטיבה של רכבת מול אוטובוס, רכבת או קו 247 לצורך העניין - מי ששבע רצון משירותי הרכבת, יעדיף את הרכבת גם אם מחיר הכרטיס יהיה גבוה יותר.

אורית קרופ: זאת אומרת, נדמה לי שזה לא פרמטר מאד מרכזי בשיקול של נוסע אם לקחת את הרכבת או לא, מהיכרות ומשיחות עם תושבי רחובות - הרבה אנשים פשוט מעדיפים לנסוע ברכבת ולא לנסוע באוטובוס ולהיתקע בבית דגן, לצורך העניין.

אורית קרופ: דבר נוסף, מנקודת מבט של תלונות ציבור - דווקא רכבת ישראל, וראיתם את זה גם בדוח - בסקירה היפה, אני חייבת לציין, שגברת יפעת שי עשתה כאן - הנתונים של שנת 1999 ושנת 2000 - יש לי בעיה עם שנת 2001, אנחנו עוד מעט נפרסם את הדוח, הייתה לנו בעיה עם נתונים - אני לא מאמינה שתהיה עליה משמעותית - בשנת 2000 הייתה עליה של 3.6%, אני מאמינה שהשנה נגיע ל5%- מסך כל התלונות - הם עדיין לא כוכבים בכירים אצלנו, יש מתחרים, אבל כמובן שאני רואה אותם יותר על השולחן.

אורית קרופ: זאת אומרת, כמובן שיש יותר נוסעים וטבעי שיהיו יותר תלונות.

אורית קרופ: אנחנו עובדים עם הרכבת בשיתוף פעולה נהדר, ואני יודעת, למרות שאנחנו כמשרד התחבורה לא יכולים לחייב את הרכבת לפצות אנשים, אני יודע שלא פעם מפצים אנשים בעקבות תלונה, ביוזמתם.

אורית קרופ: לזכותו של מר אשר לוין ייאמר - היה לפני כמה זמן סיפור, אני לא יודעת אם שמעתם בתכנית של מר גדעון רייכר - נסעתי באוטו ושמעתי סיפור של אבא שהילד נתקע עם הרכבת, לא הגיע בזמן, היה צריך להגיע - הרכבת מימנה לו מונית, שזה עלה הרבה מאד כסף ושמחתי לשמוע.

אורית קרופ: סיפור חביב בהחלט.

אורית קרופ: בכל אופן, אחוז התלונות הוא לא גבוה.

אורית קרופ: בשנת 2000 הנושא הדומיננטי היה באמת תעריפי הנסיעה, היה את הסיפור של שילוש הכרטיס

אשר לוין: זה לא שילוש, זה כפל קנס, פי שניים ולא פי שלושה - הוא חישב גם את הכרטיס שהוא היה צריך לשלם.

אורית קרופ: הייתה בעיה עם הסיפור הזה.

אורית קרופ: לדעתי הבעיה העיקרית הייתה בחוסר המידע.

אורית קרופ: אם הציבור היה מקבל מסרים יותר ברורים במה זה כרוך ולמה זה נעשה, ושזה נעשה בהתאם לחוק, ההתנגדות הייתה הרבה יותר קטנה.

אורית קרופ: אבל האמת היא שיושרו ההדורים, מה שנקרא.

אשר לוין: אני לא רוצה לעבור על זה בלי תגובה, על הנושא של הקנס.

סופה לנדבר: מר אשר לוין, עוד כמה שניות.

סופה לנדבר: מר דן צפריר בבקשה.

דן צפריר: המשרד לאיכות הסביבה בהחלט מכיר בחשיבות של עצם הדיון שמתקיים פה ורואה בו דיון חשוב.

דן צפריר: ברור לכולם שהאינטרס של המשרד הוא שדרכי השינוע הציבוריות יעברו לאלטרנטיבה של הרכבת, ועל כן עצם הדיון פה, שנועד לייעל את המערכות - אנחנו חושבים שהמנוף הציבורי, מנוף הלחץ הציבורי יגרום לכך שהאלטרנטיבה של הרכבת תקודם לעומת דרכי השינוע הציבוריות האחריות.

דן צפריר: לצערנו אנחנו מתמודדים יום יום ושעה שעה במיזעור נזקים של התחבורה הציבורית האחרת, שגורמת לזיהום אוויר קשה במרכזי הערים, ומאידך דרכי השינוע הציבוריות האחרות - הכבישים הרבים שפרושים לרוחבה ולאורכה של המדינה, גורמים לנגיסה בשטחים הציבוריים הפתוחים, שלדעתנו זו בעיה קשה מאד, שאלטרנטיבת הרכבת כמובן הרבה יותר טובה.

דן צפריר: לכן כמובן אנחנו מברכים, היינו הרבה יותר שמחים - ואני רואה שיש פה נכונות מצד אנשי הרכבת לייעל את השירות, מתוך הבנה ותפיסה שיצירת תרבות שנוחה לציבור תיצור למעשה אחרי זה לחץ ומנוף ציבורי שיפעל על מקבלי ההחלטות וייצור קידום של אלטרנטיבת הרכבת.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: נוחות מהירות ודיוק - אלה הדברים החשובים.

אשר לוין: רציתי להתייחס לקנס, מאחר והעלו את זה כאן.

אשר לוין: זה היה באמת נושא של תלונות רבות, לפחות בשנה שעברה.

אשר לוין: בגלל הסיבה של צפיפות האנשים - אנשים נסעו חינם ברכבת.

אשר לוין: היה לי טלפון פעם אחת, שצלצל סטודנט, אמר: תודה רבה, אני רוצה להודות לרכבת.

אשר לוין: שאלתי אותו למה?

אשר לוין: הוא אמר: גמרתי את התואר עם כרטיס אחד.

אשר לוין: כדי למנוע את הדברים האלה, כי ממש לא גבינו, כי לא הצלחנו לעמוד - מרוב צפיפות הפיקוח לא הצליחו לגבות את הכספים, אז יצא חוק שאמר שמי שעולה לרכבת ללא כרטיס, משלם את עלות הכרטיס פלוס פעמיים קנס - זה אותו פי 3, שלא ידעו ממה זה מורכב - זה מורכב מעלות הכרטיס שהוא צריך לשלם במילא, ועוד פעמיים קנס על זה שהוא עלה ללא כרטיס.

שלומית קואולמן: כמה אנשים נתפסו?

אשר לוין: כולם - היום תופסים את כולם - מיד אני אדבר על זה.

אשר לוין: לפעמים יש לזה סיבה מוצדקת - הקופה סגורה, המכונה לא עובדת - הפקח בודק ואומרים לפקח: עלו מפה אנשים, לא לגבות מהם קנס, אז הוא לא גובה.

אשר לוין: זאת אומרת, יש בקרה על זה, זה לא באופן אוטומטי.

אשר לוין: יודעים באיזה תחנה לא הייתה אפשרות לשלם.

אשר לוין: מי שלא יכול היה לשלם - לא נגבה ממנו קנס.

אשר לוין: לכל פקח יש מירס והוא מקבל מידע ממנהל התחנה: עלו אליך אנשים בתחנה הזאת שלא יכלו לקנות כרטיס, לא לקחת מהם קנס.

אשר לוין: הדבר הזה פורסם גם בעיתונות, גם בתחנות זה מופיע בכל תחנה, בכל המקומות שאפשר פרסמנו את זה.

אשר לוין: אלא מה?

אשר לוין: לפעמים יש תלונות של אנשים - הוא לא נסע אף פעם ברכבת, הוא הגיע פעם ראשונה והוא יודע שעולים, או שהוא זכר מהימים שהוא היה חייל ועלה בלי כרטיס.

אשר לוין: דרך אגב, גם חיילים חייבים - חייל שלא מכרטס, שעולה לרכבת בלי - משרד הביטחון שמשלם בשבילם את הכסף אמר:

אשר לוין: תתנהגו איתו כמו כל נוסע אחר, לא מעניין אותי, אני לא מתעסק עם זה.

אשר לוין: בזמנו משרד הביטחון שילם סכום גלובלי והיום משרד הביטחון משלם פר רישום - כרטיס החוגר של החייל ממוגנט, הוא מעביר את הכרטיס ולפי זה אנחנו מקבלים את הכסף.

אשר לוין: אם חייל עולה בלי - תתנהגו איתו כמו אזרח רגיל.

שלומית קואולמן: כמה בכל זאת מתפלחים?

אשר לוין: אני לא יודע.

אשר לוין: זה כאילו שתשאלי כמה אנשים עושים עבירות תנועה.

אשר לוין: אני לא יודע, כי לא תפסו אותם.

אשר לוין: יש לנו בעיות אחרות, כמו למשל אדם שעולה וטוען: אין לי כסף.

אשר לוין: אז יש לנו גם שיטה לזה - מלאים לו דוח, תביא תעודת זהות, ממלאים לו דוח, אחר כך המערכת שלנו דואגת שהוא ישלם את זה.

אשר לוין: לסיכום אני רוצה להודות לוועדה על הדיון, ואנקדוטה קצרה - מאחר והזכרת את משרד האוצר, אז אני חייב לספר סיפור, כי חיינו אותם על בשרנו - הוחלט להכפיל את המסילה מתל אביב לחיפה.

אשר לוין: משרד האוצר נתן אישור להכפיל את כל המסילה, למעט קטע בנימינה חיפה.

אשר לוין: שאלו אותו למה?

אשר לוין: הם אמרו: לא, זה קטע כלכלי, אז לא ניתן כסף.

אשר לוין: התפיסה הייתה עקומה - את פותחת קו, אז מנקודה לנקודה, למה לעצור באמצע.

סופה לנדבר: אני רוצה לסכם רבותיי.

סופה לנדבר: קודם כל, תודה שבאתם.

סופה לנדבר: גברת חני ומר דוד עידן, תודה על הסקר.

סופה לנדבר: גברת יפעת שי, תודה על התחקיר שעשית, כרגיל, ותודה לגברת שלומית קואולמן מנהלת הוועדה.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שאנחנו ממליצים כך: קודם כל אנחנו רואים את הדבר של פיתוח הרכבת בסיפוק רב - אני חושבת שזה דבר לאומי של מדינת ישראל ואנחנו מבינים שהורדה של אנשים לכבישים תוסיף תאונות ואנחנו רואים את זה בסיפוק רב.

סופה לנדבר: המלצות: להוסיף מקומות ישיבה בתחנות ההמתנה, לדאוג לתקרות הגנה נגד חום וקור, לדאוג להרחיב את החניות שקיימות במקומות שיש ביקוש לכך ולהוזיל את דמי החנייה בתחנות שהעלות שם 40 ש"ח ומעלה.

סופה לנדבר: אנחנו מבקשים לחשוב על אפשרות לארגן הסעות, תוך שיתוף פעולה יותר עמוק עם רשויות מקומיות, ויכול להיות שנבקש, או אתם תבקשו לדאוג שבכל עירייה יהיה אדם שיהיה אחראי - ישנו אחראי על תחבורה, אבל תיאום דברים צריך להיות עם איש אחד במחלקת תחבורה של עירייה.

סופה לנדבר: אנחנו גם מבקשים להציב ליד הקופה לוח שייתן הזהרה ואיזכור על האפשרות לקבל החזר עבור אי דיוק.

סופה לנדבר: הישיבה הזאת התקיימה תחת הסיסמא, או בגלל הסיסמא: נוחות, מהירות ודיוק.

סופה לנדבר: אנחנו מודים לכולם ואני מבקשת ממך, מר אשר לוין וגם משרד התחבורה, תשלחו לנו, על הנושאים שדנו בהם, לגבי תכנון לשנה הבאה, מה אתם מתכוונים לעשות, עם לוח זמנים, ואנחנו נראה את זה בסיפוק רב.

סופה לנדבר: הישיבה נעולה.