הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 15, פרוטוקול מספר 54, 2001-09-03 10:00

סופה לנדבר: רבותי בוקר טוב.

סופה לנדבר: אנחנו נתחיל בישיבה.

סופה לנדבר: זו הישיבה הראשונה שלי כיושבת ראש ועדת פניות ציבור אחרי חבר הכנסת אמנון כהן ואני רוצה לנצל את ההזדמנות להגיד לו תודה עבור עבודה קשה במשך שנתיים לצוות שעבד אתו, לצוות של ועדת פניות הציבור, למנהלת, ללבנה, ליועצת יפעת שעושה את כל הדברים.

סופה לנדבר: אני גם רוצה להגיד ליושב ראש תודה על העבודה ואנחנו נמשיך בדרך הזאת ואני מאמינה שנעשה את זה בצורה טובה ואמינה.

סופה לנדבר: אנחנו מכנסים היום ועדת פניות ציבור בגלל כמה סיבות.

סופה לנדבר: סיבה אחת היא שב 24 באוגוסט שנת 2001 בערוץ השני, כולנו ראינו את הכתבה ובכתבה נודע שנאספו המון כספים.

סופה לנדבר: בעיריות, בגופים פרטיים, בגופים התנדבותיים, בסל"ע.

סופה לנדבר: רוב הכספים הועברו למשפחות, חלק בינתיים נמצא בקרן תל אביב והסיבה לא מובנת לי.

סופה לנדבר: יחד עם זאת צריך להגיד לטובת אותם אנשים שהשתתפו ועזרו למשפחות ממשרדים שונים, מארגונים וולונטריים, מעיריות, עובדים סוציאלים, אנשים פשוטים שבעצם השתתפו באסון הזה וקיבלו אותו כאסון אישי שלהם ועד היום מלווים את המשפחות יחד עם העובדים.

סופה לנדבר: העובדים מאד מקצועיים.

סופה לנדבר: גם אני אישית השתתפתי בעזרה וממשיכה להשתתף וצריכה להגיד שיש המון המון אנשים מצוינים וטובים שקיבלו את זה כאסון אישי שלהם, הם התקשרו ופעלו בשקט וממשיכים לפעול.

סופה לנדבר: אני חושבת שגם עובדים סוציאלים, עובדים של עיריות, עובדים של סל"ע ומתנדבים מכל הכיוונים יכולים להעיד על זה.

סופה לנדבר: הציבור ראה את זה ופתח את הלבבות וממשיך לעשות את זה.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, התחלנו את הראשון בספטמבר.

סופה לנדבר: חלק מהילדים עוד נמצאים בטיפול, חלק יצאו וחזרו הביתה, אבל הבעיה ממשיכה להיות מאד עמוקה.

סופה לנדבר: חלק מהמשפחות ממשיכים עם שיקום הילדים ומי לא יודע מה זה שיקום – שזה ממושך.

סופה לנדבר: אתמול התחילו הלימודים וחלק מהמשפחות עוד לא קיבלו את העזרה בספרים, בשיעורים הפרטיים או בשיעורי העזר הנוספים שצריך לתת אותם לאותם ילדים.

סופה לנדבר: אני חושבת שיש לנו עוד כמה בעיות ומטרת הדיון הנוכחי היא לזרז את קביעת הקריטריונים בקרן תל אביב.

סופה לנדבר: אני רוצה להתחיל את הדיון ממה נעשה, באיזה מצב נמצאות המשפחות, במה המשפחות מרגישות שהן צריכות היום את העזרה.

סופה לנדבר: אנחנו גם צריכים להתרכז בנושא של משרד השיכון.

סופה לנדבר: הנושא שלך, ישראל.

סופה לנדבר: אני יודעת שגם משרד השיכון וגם משרד האוצר התחילו לטפל בבעיית הדירות, המשכנתאות, אבל יכול להיות שחלק מהעבודה צריכות המשפחות לעשות לבד והן צריכות לפנות לבנקים.

סופה לנדבר: את הדבר הזה אולי חלק יודעים וחלק לא ואת זה אנחנו מתכוונים היום לזרז ולהסביר למשפחות על ידי משרדים שונים מה הם צריכים לעשות לבד ובמה הם יכולים לקבל כעזרה.

סופה לנדבר: הבעיה העיקרית היא שרוב המתנדבים תרמו וממשיכים לתרום, אבל הטיפול בחלק מן המקרים נשאר בין הכסאות בגלל שמרוב המתנדבים, מרוב הגופים שמטפלים במשפחות האלה, אנחנו יודעים שחלק נשארו בלי עזרה.

סופה לנדבר: אני אישית התקשרתי ואני לא רוצה להגיד שמות, אבל ילדה אחת אמרה לי אישית שהיא יצאה מבית חולים והיא מרגישה שהיא בודדה.

סופה לנדבר: יש משפחות שקיבלו יותר ויש משפחות שקיבלו פחות ויש משפחות שנשארו עם הרגשה שהן נופלות בין הכסאות.

סופה לנדבר: אני אבקש מהעיריות להציג את הבעיות ואת מה שאתם מרגישים, העובדים הסוציאליים.

סופה לנדבר: אחר כך אנחנו נעבור למשפחות ואחר כך נעבור למשרדים שמטפלים בנושא.

סופה לנדבר: אנחנו גם, בוועדה משותפת של ועדת פניות הציבור וועדת כספים, החלטנו לחלק את הכספים.

סופה לנדבר: ההחלטה – שלא סיפקה אותי – היתה לתת את העזרה רק למשפחות שהילדים שלהן נהרגו.

סופה לנדבר: אני חושבת שלוועדת פניות הציבור לא הגיע חומר בנושא הזה וגם לא לקרן יושב ראש הכנסת.

סופה לנדבר: עובדים סוציאליים בכל הרשויות יודעים איך קרן יושב ראש הכנסת פועלת ועובדת אבל אין פניות.

סופה לנדבר: בגלל זה לא חילקנו את הכספים ואני ממש מודאגת מהמצב שהבטחנו ולא קיימנו.

סופה לנדבר: אני רוצה גם את זה לקיים.

סופה לנדבר: אני אבקש מהעובדים הסוציאליים: תגידו לנו, בבקשה, מה נעשה, מה לא נעשה.

סופה לנדבר: נבקש אחר כך גם מהמשפחות להגיד, אבל לפני כן העובדים הסוציאליים: במה אתם מרגישים שהמשפחות זקוקות היום לעזרה.

סופה לנדבר: אחר כך נמשיך את הדיון.

סופה לנדבר: בבקשה.

נעמי אחימור: בסך הכל בראשון לציון היו 13 נפגעים.

נעמי אחימור: מתוך ה 13 שתיים בעצם עד היום – לריסה וקטי – עדיין זקוקות לטיפולים רפואיים.

נעמי אחימור: זקוקות להשגחה, לליווי צמוד של המשפחות.

נעמי אחימור: שתיהן עדיין לא חזרו לספסל הלימודים.

נעמי אחימור: 11 המשפחות הנותרות כבר יום למחרת הודיעו לנו שהן מודות לנו על הכניסה שלנו אליהן הביתה, אבל הן לא זקוקות לנו.

נעמי אחימור: הילדים שלהן באמת השתחררו בתוך 24 שעות.

נעמי אחימור: אנחנו בעירייה, דרך אגב, כבר למחרת הפיגוע – זה היה ביום שישי בלילה – אגף הקליטה, בריאות הנפש ושירותי הרווחה ביקרנו בכל הבתים.

נעמי אחימור: נפתח קו פתוח לבריאות הנפש, הוקמה קבוצה לכל בני הנוער שנפגעו והם הגיעו.

נעמי אחימור: ניתן טיפול וליווי צמוד של העובדים הסוציאליים, של הרופאה העירונית, כאשר בעצם כמו שציינתי רק קטי ולריסה ממשיכות להיות בטיפול צמוד ומאד מאד אינטנסיבי שלנו.

נעמי אחימור: למדנו גם להכיר את המשפחות בעקבות הפיגוע והן משפחות שנמצאות גם במצוקה.

סופה לנדבר: אני דיברתי עם משפחות, גם מראשון לציון ואני רוצה לציין לשבח את העבודה של עובדים סוציאליים של ראשון לציון, כמו עובדים סוציאליים של עיריות אחרות.

סופה לנדבר: אבל שמעתי וסופר לי בשיחות לא פעם אחת על העבודה הקשה ביותר של ממלא מקום ראש עיריית ראשון לציון.

סופה לנדבר: לא היתה משפחה אחת מראשון לציון שפניתי אליה ושעברה את השם הזה בלי לציין אותו.

סופה לנדבר: ההפך הוא הנכון.

סופה לנדבר: כל משפחה אמרה שממלא מקום ראש עיריית ראשון לציון, מיכאל רייף, אישית, יחד עם עובדים סוציאליים ומתנדבים רבים גם אסף את הכספים, גם ליווה את המשפחות.

סופה לנדבר: אני גם שמעתי ששלחתם ילדים לחו"ל.

סופה לנדבר: היתה שם קבוצה של ארבעה ילדים שנסעו לפי הבקשה שלהם ואתם עזרתם גם בזה.

סופה לנדבר: עכשיו תגידי לי: לפי ההרגשה שלך, למה המשפחות האלה שאת הזכרת זקוקות היום?

נעמי אחימור: למה הן זקוקות?

נעמי אחימור: במשפחה של קטי, למשל, ההורים לא עובדים, אז בתקופה הזו הם נעזרו על ידי המוסד לביטוח לאומי.

שלומית קואלמן: תגידי גם את שם המשפחה.

נעמי אחימור: פלין קטי.

שלומית קואלמן: והשניה?

נעמי אחימור: איזביצקי לריסה.

נעמי אחימור: אז ההורים של קטי שניהם לא עובדים והם נעזרו על ידי המוסד לביטוח לאומי.

נעמי אחימור: בימים אלה מדברים על כך שהאבא יעבור איזושהי הכשרה מקצועית באמצעות המוסד לביטוח לאומי.

נעמי אחימור: במשפחה השניה שני ההורים עובדים, אבל בעקבות הפגיעה של הבת וזה שהם היו צריכים לשבת אתה המון שעות, הם בעצם איבדו המון המון שעות עבודה ולכן שתי המשפחות במצוקה מאד מאד קשה.

נעמי אחימור: הם מדברים על הקשיים של שתי הבנות לחזור ולהשתלב בחברה, בלימודים.

נעמי אחימור: על הקושי שלהן להראות את הנכות, ללמוד לחיות עם הנכות, להיות בכסא גלגלים וללכת לבית הספר.

נעמי אחימור: קשיים של התמודדים גם בקטע הנפשי - רגשי, אבל גם בקטעים הפיסיים, שהן עוד צריכות את הקטעים של הטיפולים הפיזיותרפיים וההשגחה, לנסוע לטיפולים רפואיים וללכת לבדיקות ולביקורות כל הזמן.

נעמי אחימור: שוב, אצל שתי המשפחות מלווה לזה המצוקה הכלכלית.

סופה לנדבר: האם יש בעיית דיור במשפחות שאתם מטפלים בהן?

נעמי אחימור: לא הועלה הנושא הזה.

סופה לנדבר: משכנתאות?

נעמי אחימור: לא הועלה הנושא הזה.

נעמי אחימור: הוצגה יותר המצוקה הכלכלית הכספית והוצג הקטע הרגשי שלהן, של ההתמודדות עם הבעיות הרפואיות והרגשיות בעקבות האירוע.

נעמי אחימור: אבל ישנה מצוקה כלכלית קשה אצל שתי המשפחות.

סופה לנדבר: יש כאן משפחות מראשון לציון?

סופה לנדבר: אין.

סופה לנדבר: אולי נעבור עכשיו למשפחות ואחר כך נמשיך עם העובדים הסוציאליים והעיריות.

סופה לנדבר: מי מהמשפחות רוצה להתייחס ראשון?

יפה וולמן: סליחה, שאלת בקשר לפלין.

יפה וולמן: אני נציגת משרד הקליטה ואני יכולה לספר לך מה קורה בקשר לדיור.

סופה לנדבר: כן.

יפה וולמן: הוצעה למשפחה דירה בראשון לציון.

יפה וולמן: המשפחה הסכימה והדירה בשיפוץ.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: כן, בבקשה.

אברמוב אלכסנדר: הוא בא מדיגיסטאן והמטרה שלו היתה לשמור את הילדים ממלחמה שם והם הגיעו למצב הקשה שהבת שלהם נשארה נכה כאן.

אברמוב אלכסנדר: הבעיה שלו היא בעיית דיור קודם כל.

אברמוב אלכסנדר: הוא גר בשכירות.

אברמוב אלכסנדר: הם משלמים 500$ במשך ארבע וחצי שנים.

אברמוב אלכסנדר: הם חיים בדירה שכורה בחולון.

אברמוב אלכסנדר: הם גרים בקומה שלישית ולבת יש שברים קשים בכל חלקי הגוף, גם ברגל, בכתף והיא לא יכולה לעלות לקומה השלישית.

אברמוב אלכסנדר: יש לה רסיס בריאה, יש לה רסיסים בכל הגוף והיא עומדת עוד לעבור ניתוחים נוספים.

אברמוב אלכסנדר: הוא לא עובד כשנה.

אברמוב אלכסנדר: יש לו בן שלומד בטכניון בשנה השלישית.

אברמוב אלכסנדר: אשתו מרותקת למיטת הבת בבית חולים במשך שלושה חודשים והיא חוששת למקום העבודה שלה.

אברמוב אלכסנדר: היא עובדת כרופאה בבית אבות בחולון.

אברמוב אלכסנדר: אני שואלת אם הוא פנה לסיוע בדיור.

סופה לנדבר: אולי נתחיל עם זה: היו אנשים, היו עובדים סוציאליים של העירייה שעזרו למשפחה שלך?

שמואל פינצ'י: אולי לא הבנתי את הכל, אבל אולי אני אענה בשם ביטוח לאומי.

שמואל פינצ'י: את שאלת אם היה מישהו מביטוח לאומי והאדון ענה שכן, היה מישהו מביטוח לאומי.

שמואל פינצ'י: הבנתי נכון?

שלומית קואלמן: כן.

סופה לנדבר: נכון.

שמואל פינצ'י: אבל לא הבנתי מה היה בהמשך.

שלומית קואלמן: הוא לא פנה בנושא דיור.

שלומית קואלמן: הוא צריך לפנות בנושא דיור.

סופה לנדבר: הוא פונה בנושא דיור רק עכשיו ויכול להיות שבמשרד הקליטה יש מה להשיב בלי שהוא פנה.

סופה לנדבר: אתם התחלתם לטפל בו והרושם שלו הוא שמושכים אותו.

שמואל פינצ'י: בסדר.

שמואל פינצ'י: אז אני אענה על שני נושאים בשם הביטוח הלאומי.

שמואל פינצ'י: אחד: אם אשתו נמצאת ליד מיטת הבת - ואני שומע שיש צורך שהיא תהיה ליד הבת מסיבות רפואיות – אם בגלל זה היא מפסידה הכנסה אנחנו נשלם את שווה ההכנסה שהיא מפסידה.

אברמוב אלכסנדר: הוא חושש למקום העבודה.

שמואל פינצ'י: אבל את השלמת ההכנסה היא מקבלת.

שמואל פינצ'י: נכון?

שלומית קואלמן: כן.

שמואל פינצ'י: בסדר.

שמואל פינצ'י: שתיים: בנושא פתרון זמני לבעיית הדיור.

שמואל פינצ'י: בעניין פתרון הקבע נשמע מהסוכנות או ממשרד הקליטה, אבל פתרון זמני: אם היא כבר יכולה להשתחרר אבל יש בעיה של מגורים במקום לא מתאים, לפחות בתקופת הביניים נכסה בתשלום שכר דירה ולדירה שמתאימה למצב הנכות שלה.

שלומית קואלמן: והם צריכים למצוא את הדירה?

שמואל פינצ'י: בוודאי.

שמואל פינצ'י: הם צריכים למצוא דירה לפי האיזור שהם מעוניינים בו ולפי המלצת הרופאים.

שלומית קואלמן: ואיך הם מגישים את הבקשה?

שלומית קואלמן: לביטוח לאומי או למשרד השיכון?

שמואל פינצ'י: זמני לביטוח לאומי.

שמואל פינצ'י: תשלום שכר דירה לתקופת הביניים לביטוח לאומי.

שמואל פינצ'י: אולי נעשה גם איזשהו שיתוף פעולה עם משרד השיכון.

סופה לנדבר: אינה מתרגמת לו.

ברוך אייל: הבעיה היא שהאנשים – ולא הארגונים – לא יודעים את הדברים האלה.

סופה לנדבר: בגלל זה היום התאספנו בוועדה הזאת.

שמואל פינצ'י: אני יודע שכל הזמן נשמע גם בהמשך "לא יודעים".

שמואל פינצ'י: אני נפגשתי גם עם רות ברון.

שמואל פינצ'י: נפגשתי אתה פעמיים – שלוש בפגישות של מקרים ובהסבר כללי של מדיניות ועקרונות.

שמואל פינצ'י: היא קיבלה ממני עקרונות, חוברת, הסברים, דפי הסבר.

שמואל פינצ'י: כל המידע גלוי ופתוח בפני כולם.

שלומית קואלמן: כמה משפחות פנו אליכם על כך שאינן יכולות לחזור לביתן?

סופה לנדבר: כמה נפגעים יש לנו?

סופה לנדבר: 90 נפצעים או יותר?

שמואל פינצ'י: יש לנו מספרים כלליים.

שמואל פינצ'י: 22 הורים שכולים, שבחלקם, אנחנו יודעים, המשפחות מפוצלות ויש לנו גם פצועים – בין 70 ל 90 שהגיעו אלינו.

שמואל פינצ'י: עם בעיות דיור אין לנו את כל ה 90.

שמואל פינצ'י: עשרות בלבד ולכולם, בלי יוצא מן הכלל, לפחות לתקופת הביניים, אם יש בעיות רפואיות – מצאנו פתרון, יחד עם משרד השיכון ומשרד הקליטה.

שמואל פינצ'י: הפתרון שאנחנו יכולנו להציע היה תשלום שכר דירה לתקופת הביניים, עד שימצא הפתרון הסופי.

שמואל פינצ'י: וזה בוודאי מגובה על ידי אישורים רפואיים, עד לתקופה של חצי שנה – שנה ולא יותר, עד למציאת הפתרון.

סופה לנדבר: אנחנו ניקח על עצמנו להעביר לכל המשפחות, גם אלה שלא פנו, את כל האינפורמציה שנאסוף בוועדה היום.

סופה לנדבר: כן, משרד הקליטה, בבקשה.

יפה וולמן: אנחנו, במשרד הקליטה, ישבנו לגבי כל התלמידים שצריכים לחזור לספסל הלימודים.

יפה וולמן: בדקנו את המרחק מהבית לבית הספר.

יפה וולמן: בדקנו את מקומות המגורים – אם זה בקומה עליונה – ועשינו רשימה עם המלצות של בתי החולים – משום שאני שוחחתי עם העובדות הסוציאליות של השירות הסוציאלי של בתי החולים והם נתנו לי כמה שמות - - -

סופה לנדבר: אני רוצה שאת תהיי יותר קונקרטית.

סופה לנדבר: אחרי שנעשה פה סבב ונשמע את ההורים – לא בכל פעם תכנסי לשיחה, בבקשה – אנחנו נעשה דבר כזה: תני לנו מספרים קונקרטיים.

סופה לנדבר: מתוך 90 מקרים של ילדים שנפצעו במספר משפחות כאלה וכאלה קיבלו טיפול במשרד הקליטה בקשר לדיור מספר כזה, בקשר למשרד החינוך מספר כזה.

סופה לנדבר: פשוט כדי שנהיה יותר קונקרטיים.

סופה לנדבר: משפחות, בבקשה.

פרידה שכמורוב: היא מודה על כל הסיוע שהיא קיבלה.

פרידה שכמורוב: היא ברחה מטשקנט עם שני ילדים.

פרידה שכמורוב: חד הורית.

פרידה שכמורוב: לא פנתה אף פעם לסיוע ולעזרה.

פרידה שכמורוב: הבן שלה בילה כל הזמן בדיסקוטק.

פרידה שכמורוב: זאת היתה השמחה היחידה שלו.

פרידה שכמורוב: הוא סבל מפציעות הדף, מרסיסים.

פרידה שכמורוב: הבעיה היחידה שלי עכשיו היא שהוא פגוע נפשית ומאד.

פרידה שכמורוב: עכשיו הוא בטיפול אצל פסיכיאטרים.

סופה לנדבר: את מדברת מצוין.

סופה לנדבר: בשביל מה את צריכה תרגום?

פרידה שכמורוב: אני מתרגשת.

סופה לנדבר: את מתרגשת, זה טבעי מאד.

סופה לנדבר: אבל תמשיכי בעברית ואנחנו נעזור לך.

פרידה שכמורוב: הוא בטיפול פסיכיאטרי והזיכרון שלו אבד חלקי.

פרידה שכמורוב: ממש קשה לי אתו בבית.

פרידה שכמורוב: הוא לא מדבר.

פרידה שכמורוב: הוא כאילו עכשיו סגור בתוכו.

שלומית קואלמן: מופנם.

פרידה שכמורוב: כן.

פרידה שכמורוב: לא מספר כלום.

פרידה שכמורוב: לא מספר שום דבר על מה שקרה.

פרידה שכמורוב: כמה היו אנשים, כמה ניסו, לא עזר.

שלומית קואלמן: במה את צריכה עזרה עכשיו?

סופה לנדבר: הוא חזר לבית הספר?

פרידה שכמורוב: לפני זה הוא לא למד.

פרידה שכמורוב: עכשיו הוא הלך לבית הספר והפחד שלי הוא שהוא לא יצליח בגלל שהוא איבד חלק מהזיכרון שלו.

שלומית קואלמן: פנית להקלה במשכנתא?

שלומית קואלמן: בהחזר משכנתא?

שלומית קואלמן: פנית לבנק?

פרידה שכמורוב: לא פניתי לאף מקום.

פרידה שכמורוב: לפני זה אמרתי שאני אף פעם לא ביקשתי עזרה מאף אחד.

סופה לנדבר: כמה את משלמת כל חודש?

פרידה שכמורוב: עכשיו 800 שקל, אבל בהתחלה היה 1500 כי לקחתי גם הלוואה מהבנק.

פרידה שכמורוב: ראיתי שזה כל הזמן עולה, אז לקחתי מאנשים כסף לסגור את ההלוואה.

פרידה שכמורוב: כי אני יודעת שאני לא יכולה לעמוד בזה.

שלומית קואלמן: במה את צריכה סיוע?

סופה לנדבר: במה את צריכה היום עזרה?

סופה לנדבר: במה?

שמואל פינצ'י: שהבן יהיה בסדר.

סופה לנדבר: זה דבר שכולנו צריכים, אבל זה דבר שאנחנו, לצערנו, לא נוכל לעזור.

סופה לנדבר: אנחנו נתפלל יחד עם המשפחות שהבריאות תחזור לילדים האלה.

סופה לנדבר: אבל, יחד עם זאת, במה שאנחנו כן נוכל לעזור, אנחנו נשתדל לעזור.

פרידה שכמורוב: לעזור לי במשכנתא.

סופה לנדבר: בסדר.

סופה לנדבר: אנחנו נלמד אתכם מה צריך לעשות עם המשכנתאות, איך לפנות למשרדים שונים, למשרד השיכון ולמשרד הקליטה ולאוצר כדי שיעזרו.

פרידה שכמורוב: ואם אפשר – אני לא יודעת – הילד חזר עכשיו ללימודים ואם הוא יצליח, אז בלוד אצלנו אין תיכון ועכשיו הוא צריך לנסוע כל הזמן לרמלה ואני עובדת במשכורת ממש נמוכה.

פרידה שכמורוב: אז אם אפשר לעזור בנסיעות.

פרידה שכמורוב: אבל עוד פעם – אני לא יודעת אם הילד מצליח.

אולגה לוייב: אני בארץ עשרים שנה וכל העשרים שנה, לא יודעת למה, חשבתי שהמשפחה שלי, הילדים שלי, מוגנים מכל הדברים האלה.

סופה לנדבר: כמה ילדים יש לך?

אולגה לוייב: יש לי ארבעה ילדים.

אולגה לוייב: אני אם חד הורית.

שלומית קואלמן: במה את צריכה עזרה היום?

אולגה לוייב: גם הילד שלי עכשיו בטיפול פסיכיאטרי.

אולגה לוייב: אני לא יודעת מה להגיד.

סופה לנדבר: מה את מרגישה?

סופה לנדבר: במה עזרו לך ובמה לא הספיקו לעזור?

אולגה לוייב: לא עזרו לי בכלום.

אולגה לוייב: מאף מקום לא קיבלתי שום דבר ואני דיברתי עם רות סופר ואמרתי: גם הבן שלי היה שם.

אולגה לוייב: גם הבן שלי בטיפולים וצריך עזרה.

סופה לנדבר: מה את צריכה, תגידי.

שלומית קואלמן: מה את צריכה היום?

שלומית קואלמן: כסף לטיפולים?

שלומית קואלמן: כסף לנסיעות?

שלומית קואלמן: מה את צריכה?

שלומית קואלמן: הבן כבר אחרי צבא.

שלומית קואלמן: נכון?

אולגה לוייב: כן.

אולגה לוייב: הבן כבר אחרי צבא.

אולגה לוייב: מה שאני צריכה זה עזרה כספית.

אולגה לוייב: אני מגדלת לבד ארבעה ילדים.

אולגה לוייב: כולם לבד.

אולגה לוייב: אני לבד – המשכורת שלי 3000 שקל נטו – אם זה לדברים שמשלמים על הבית, אם זה חשמל, מים והכל, אני לבד.

אולגה לוייב: הוצאתי את הגרוש שלי בצורה קשה מאד מהבית, עם בעיות, אבל נשארתי לבד עכשיו.

סופה לנדבר: הוא ממשיך לקבל טיפול, הילד שלך?

אולגה לוייב: הוא נמצא בטיפול, בם פסיכולוגי וגם פסיכיאטרי, במכון הפסיכיאטרי בתל השומר.

סופה לנדבר: כמה את משלמת לעמידר כל חודש?

אולגה לוייב: 300 שקל אחרי הנחה.

אולגה לוייב: הבית נורא קטן.

אולגה לוייב: אם יש אפשרות להרחיב קצת את הבית, שיהיה לנו קצת גדול, זה יותר טוב.

אולגה לוייב: ארבעה ילדים בחדר אחד.

סופה לנדבר: ילדים גדולים, בחדר אחד.

סופה לנדבר: כן.

סופה לנדבר: מתי הגעת ארצה?

אולגה לוייב: 1979.

סופה לנדבר: טוב.

סופה לנדבר: תודה לך.

סופה לנדבר: בבקשה.

ולדיסלב אגורנקו: אני אבא של ויקטוריה אגורנקו.

ולדיסלב אגורנקו: היא נמצאת עכשיו בבית חולים איכילוב.

ולדיסלב אגורנקו: יש לה שני שברים פתוחים, ברגל וביד.

ולדיסלב אגורנקו: רק עכשיו הם מתאחים.

ולדיסלב אגורנקו: רק בשבוע שעבר עשו מחזיקים ולפני שעה היא עברה עוד ניתוח.

ולדיסלב אגורנקו: שמו עוד חלקים מברזלים.

ולדיסלב אגורנקו: היא זזה רק עם כסא גלגלים או הליכון מיוחד.

סופה לנדבר: איפה אתם גרים?

ולדיסלב אגורנקו: בבת ים.

ולדיסלב אגורנקו: לפני שנתיים וחצי קנינו דירה של שלושה חדרים בקומה שלישית בלי מעלית.

ולדיסלב אגורנקו: זאת בעיה.

סופה לנדבר: איפה אתה עובד?

ולדיסלב אגורנקו: אני עובד בתעשייה הצבאית דרך חברת כוח אדם דנאל, ארבע שנים.

שלומית קואלמן: פניתם להקלה במשכנתא?

ולדיסלב אגורנקו: כן.

ולדיסלב אגורנקו: שלחנו נתונים למשרד הקליטה של חולון לפני חודשיים, אבל עד עכשיו אנחנו לא יודעים מה התשובה.

שלומית קואלמן: כרגע הבת לא יכולה לחזור הביתה?

סופה לנדבר: לא יכולה לעלות בגלל שהיא בכסא גלגלים.

ולדיסלב אגורנקו: לא.

ולדיסלב אגורנקו: ובגלל המצב הפסיכיאטרי היא צריכה חדר אחד, בנפרד.

ולדיסלב אגורנקו: לפני הפיגוע היא התגוררה עם סבתא בחדר אחד ועכשיו בגלל המצב שלה היא לא יכולה להתגורר ביחד עם סבתא.

סופה לנדבר: זאת אומרת, במה שאתם צריכים היום עזרה זה הדיור.

סופה לנדבר: רכישת דירה חדשה ולשנות את מסלול תשלומים עבור משכנתא.

סופה לנדבר: ופניתם לעירייה אבל עוד לא קיבלתם תשובה.

ולדיסלב אגורנקו: לא לעירייה.

ולדיסלב אגורנקו: למשרד הקליטה.

סופה לנדבר: בסדר.

סופה לנדבר: עוד משפחה אחת, בבקשה.

אברמוב אלכסנדר: הוא רוצה עוד לומר שהם ביקשו הקלה בארנונה ולא קיבלו כל סיוע.

סופה לנדבר: טוב.

סופה לנדבר: אנחנו עכשיו נחזור לנושא לפני המשך הדיון ונבקש מחבר הכנסת גנדי ריגר גם להתייחס לעניין.

בת-חן פיליפ: אני יכולה להגיד משהו לגבי רמת גן?

סופה לנדבר: עוד מעט.

סופה לנדבר: אני רוצה לדעת, בעצם, מה הקריטריונים לבחירת השופט שמנהל את הקרן?

סופה לנדבר: למה, כשהוא נמצא היום – שוב, לפי הכתבה – בחופש לא מצאו שופט אחר שינהל את חלוקת הכספים בקרן?

סופה לנדבר: במדינת ישראל יש שופט אחד שמסוגל להיות יושב ראש של הקרן ושל החלוקה?

סופה לנדבר: למה כספים שנאספו נאספו בעצם לחשבון שהוא לא חשבון נפרד רק למטרה הזאת?

סופה לנדבר: אני רוצה לדעת האם ביטוח לאומי לא העביר אינפורמציה לקרן תל אביב ולקרנות אחרות ולמה בעצם זקוקות המשפחות האלה?

סופה לנדבר: מה הקריטריונים שאתם חושבים שצריך לחלק לפיהם את הכספים?

סופה לנדבר: מה המצב של המשפחות שאנחנו מדברים עליהם?

סופה לנדבר: מתי יקבעו קריטריונים לחלוקת כספים?

סופה לנדבר: מה יהיה לקראת ראש השנה?

סופה לנדבר: בראש השנה, כשאנחנו עוברים את החג, אנחנו יודעים שהצורך בעזרה הוא יותר גדול מאשר בימים רגילים ומה הוחלט לגבי סיוע בנושא דיור למשפחות הפצועים בתל אביב ושייכים לאותה קרן.

סופה לנדבר: אלה בינתיים השאלות שהגשתי ואני רוצה לשמוע תשובות.

סופה לנדבר: יכול להיות שיהיו לנו שאלות נוספות.

זאב פרידמן: אני מבקש, ברשותך, לפתוח ואחר כך נעבור לעורך הדין של הקרן.

סופה לנדבר: בבקשה.

זאב פרידמן: קודם כל אני רוצה לברך על הפגישה הזאת, שיושבים סביב שולחן אחד כל הגורמים.

זאב פרידמן: אני רוצה להזכיר לחברת הכנסת לנדבר את אותה שבת שהיינו באבו כביר ואני באופן אישי הייתי צריך לבשר לגברת נלימוב על אבדן שתי הבנות.

זאב פרידמן: אמרנו לה אז – וחיבקנו אותה – שלא נעזוב אותה לרגע וזה מה שקורה.

זאב פרידמן: אני רוצה להודות לך, כמובן, על הסיוע והאמפתיה שהיתה באותה שבת ואסור לשכוח את התמונות הללו.

זאב פרידמן: בנושא הדולפינריום פרשנו מערכת, עד ל 3 ליוני בערב, של מאה ועשרים עובדים, אלף שעות בטיפול במשפחות.

זאב פרידמן: צריך להבין: מתוך 22 ההרוגים חמישה הם מתל אביב ומתוך 128 פצועים יש רק 20 בתל אביב ואנחנו מדברים על 21 רשויות.

סופה לנדבר: סליחה.

סופה לנדבר: יש לי באמת הערכה מלאה למה שעשיתם וממשיכים לעשות, אבל הנושא של הקרן מאד מטריד אותי.

זאב פרידמן: אני יודע.

זאב פרידמן: אני אומר את הדברים במדויק.

זאב פרידמן: וראש העיר תל אביב – וכאן אני מגיע לנקודה – מגדיל ראש, יוזם, מפיק ובעצם מרים אירוע שלא קל להפיק אותו בהיכל התרבות.

זאב פרידמן: הכל שקוף ופתוח ויוכל להתייחס לזה נציג קרן תל אביב.

זאב פרידמן: הכל פתוח.

זאב פרידמן: כל הספרים.

זאב פרידמן: תשלחו את כל מי שאתם רוצים כדי לבדוק אחד לאחד.

זאב פרידמן: באירוע זה היו, מעבר לאיסוף הכספים, גם סולידריות והזדהות עם המשפחות, כדי להראות שהעם הזה, יש רגעים שהוא חייב להיות ביחד.

זאב פרידמן: כולם ביחד.

סופה לנדבר: אני מצטערת.

זאב פרידמן: אוקי.

זאב פרידמן: אני מוריד את העניין.

סופה לנדבר: אני התייחסתי לדבר ואני חושבת שגם הכתבה.

סופה לנדבר: זה לא מוריד מערך העבודה שנעשתה על ידי העיריות, המתנדבים, העובדים הסוציאליים.

סופה לנדבר: אתה ציינת דבר והוא נכון ביותר.

סופה לנדבר: אנחנו, כולנו יחד, עובדים סוציאלים, סל"ע, מתנדבים, הגיעו באותו יום, המשיכו עם המשפחות ממשיכים עם המשפחות.

זאב פרידמן: נכון מאד.

זאב פרידמן: ארגון סל"ע הוא ארגון למופת.

סופה לנדבר: אבל הדבר שמדאיג אותי ויכול להיות שממשיך להדאיג עוד כמה אנשים במדינת ישראל זה שכסף נאסף, פעולה יפה ביותר.

זאב פרידמן: אני אסביר.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שכסף שהמשפחות האלה היו צריכות לקבל שלשום הן לא קיבלו עד היום.

סופה לנדבר: לא מקבלת אני את הדבר הזה.

סופה לנדבר: אני חושבת שעם דבר יפה אתם פשוט הולכים ועושים משהו שלא היה צריך לקרות.

סופה לנדבר: המשפחות הו צריכות לקבל את כל הסיוע, את כל הכספים שלשום ואני שואלת אותך ויכול להיות שגם את ראש העיר ואת מנהל הקרן כעורך דין למה עד היום לא חילקתם את הכספים ולמה עד היום הכספים נמצאים בקרן ולא הגיעו למשפחות.

זאב פרידמן: אני אסביר ויסביר את זה גם נציג הקרן.

זאב פרידמן: האירוע שהופק עלה 160 אלף שקל.

זאב פרידמן: לא יצאה אגורה אחת מהכסף הזה – וניתן לבדוק את זה – כל התשלומים של הפקת האירוע היו על חשבון העירייה ולא על חשבון הכספים.

זאב פרידמן: לא נלקחה תקורה של פרומיל אחד.

זאב פרידמן: אני חייב לתת את הגילוי הנאות הזה.

זאב פרידמן: מי שמכיר אותי יודע שאני אדם מתון, אבל אני מסביר קצת.

זאב פרידמן: מעט.

זאב פרידמן: ואני מתנצל על הדברים.

זאב פרידמן: הוקמה ועדה מקצועית.

זאב פרידמן: תראו, רבותי.

זאב פרידמן: לחלק כסף זה דבר מאד קל.

זאב פרידמן: מאד פשוט לכאורה.

זאב פרידמן: מיד.

זאב פרידמן: המהירות, החיפזון מן השטן.

זאב פרידמן: אתה עוסק כאן באנשים.

זאב פרידמן: אני לא בא להחליף כאן את הביטוח הלאומי שעושה כאן עבודה נהדרת.

זאב פרידמן: אני לא בא להחליף את משרדי הממשלה.

זאב פרידמן: רבותי, עיריית תל אביב זה עדיין לא מדינת ישראל.

זאב פרידמן: זה 21 רשויות.

זאב פרידמן: מה שקשור לעיר תל אביב אני יכול להגיד לכם אחד לאחד ואני לא אכנס לפרטים מפאת קוצר הזמן.

סופה לנדבר: למה השופט יצא לחופש תסביר לי.

סופה לנדבר: אם הוא יצא לחופש, למה לא החלפתם אותו?

זאב פרידמן: סליחה.

זאב פרידמן: קביעת הקריטריונים.

זאב פרידמן: אנחנו ביקשנו גם – אני אומר את האמת – לקבל גם את הרשימות.

זאב פרידמן: רבותי תבינו: אני יכול לדבר על תל אביב, אבל על 128 אנשים זה 21 רשויות.

זאב פרידמן: אני הבנתי שבביטוח הלאומי יש בעיה של מסירת מידע.

זאב פרידמן: היתה גם בעיה של מסירת מידע.

זאב פרידמן: אני רוצה שנבין את כל הדברים הללו.

זאב פרידמן: זאת לא לחיצה על כפתור.

זאב פרידמן: אלה לא דברים פשוטים.

זאב פרידמן: המהירות הזו יכולה אחר כך רק לקלקל.

זאב פרידמן: קריטריונים – קל מאד, כמו שמישהו הציע: יש לכם כסף?

זאב פרידמן: תחלקו את זה במספר האנשים וכל משפחה תקבל צ'ק.

זאב פרידמן: זה הדבר הגרוע ביותר.

זאב פרידמן: ולכן, מה שאמרנו: בואו נקבע קריטריון שיכול לעמוד, מה שנקרא, מתחת לשמש.

זאב פרידמן: על פי שהות אנשים בבתי חולים.

זאב פרידמן: אנחנו, בגלל שלא יכולנו לקבל את הרשימות, שלחנו צוותים שלנו לבתי החולים - - -

סופה לנדבר: אני אתן לך את הרשימות.

סופה לנדבר: אני אישית ישבתי על הטלפונים, שלחתי עובדים.

סופה לנדבר: גם אנחנו אספנו את התרומות האלה.

סופה לנדבר: זה לא מקובל.

זאב פרידמן: אני יודע.

זאב פרידמן: אני לא רוצה לפספס אפילו משפחה אחת.

סופה לנדבר: אני רוצה לפנות לביטוח הלאומי.

סופה לנדבר: למה לא מסרתם נתונים?

סופה לנדבר: למה לקרן של הכנסת לא מסרתם את הנתונים?

סופה לנדבר: לא יכול להיות דבר כזה.

סופה לנדבר: אגב, אני חושבת שבחלק מהדברים אתה צודק, בחלק לא צודק.

זאב פרידמן: במה אני לא צודק?

סופה לנדבר: אני יכולה להגיד לך: אם רוצים לחלק את הכספים, מגיעים לכל משפחה, שולחים את העובדים הסוציאליים, מקבלים את הנתונים בלי ביטוח לאומי.

סופה לנדבר: אני יודעת שהפורום של השר שרנסקי לשעבר, שהיום מנהל אותו חבר הכנסת מיכאל נודלמן, התאחדות יוצאי ברית המועצות, שאני יושבת הראש שלה, אנחנו גם אספנו סכום של 64 אלף ₪.

סופה לנדבר: בהתחלה אספנו 56 אלף.

סופה לנדבר: היום דוברת ההתאחדות יכולה לקום ולהגיד: על כל משפחה קמה ועדה שחילקה את הכספים.

סופה לנדבר: הגיעה לכל משפחה.

סופה לנדבר: המתנדבים הגיעו לכל משפחה.

סופה לנדבר: היו בבתי חולים, היו בבתים, אני יכולה לתת לך פירוט על מצב כל משפחה.

סופה לנדבר: אני, אישית, יחד עם המתנדבים, הגעתי לכל משפחה ואם הביטוח הלאומי לא היה מוכן למסור איזשהו מידע, הייתם יכולים להגיע לכל משפחה וזה לא צריך למנוע מהקרן לחלק את הכספים.

זאב פרידמן: אז אני רוצה להסביר.

זאב פרידמן: סליחה.

זאב פרידמן: האירוע היה ב 22 ליולי.

זאב פרידמן: הוקמה ועדה בראשותו של השופט.

זאב פרידמן: נקבעו הקריטריונים, כדי שלא ישב רק אדם אחד ויקבע.

זאב פרידמן: ישבו אנשי מקצוע, יחד עם מנהלת המחוז במשרד העבודה והרווחה – שהתנצלה שהיא לא יכלה להגיע – שהיתה שותפה שלנו ויחד אתה קבענו את הקריטריונים.

זאב פרידמן: ביום רביעי השבוע – ויגידו: ודאי, היתה כתבה בעיתון, היתה כתבה בטלוויזיה, אז מיד נכנסנו.

זאב פרידמן: אז אני מודיע לכם בהצהרה: גם ללא הכתבה בטלוויזיה.

זאב פרידמן: אני חושב שהטלוויזיה עושה בדרך כלל עבודה חשובה, בכך שהיא חושפת דברים.

זאב פרידמן: כאן נעשה עוול, בגלל שהכסף יחולק.

זאב פרידמן: הוא יחולק על פי הקריטריונים.

סופה לנדבר: מתי הכסף יחולק?

סופה לנדבר: מתי הצ'קים יצאו?

זאב פרידמן: עד לסוף ספטמבר.

זאב פרידמן: עד לסוף ספטמבר.

זאב פרידמן: הוא יחולק ואני אגיד לכם איך הוא יחולק: הוא יחולק בכבוד.

זאב פרידמן: הוא לא יישלח בדואר.

סופה לנדבר: למה אתם צריכים כל כך הרבה זמן?

סופה לנדבר: מחודש יולי עד חודש ספטמבר אני חושבת שהמשפחות היו צריכות כבר לקבל את הכסף.

זאב פרידמן: אנחנו אנשים אחראיים.

זאב פרידמן: אני מודיע לכם: יצא ראש עיר ועשה מפעל לאומי ארצי.

זאב פרידמן: תביאו לי עוד דוגמה כזאת שראש עירייה עושה מפעל לאומי, אוסף כספים ואחר כך מקללים אותו.

זאב פרידמן: איפה נשמע דבר כזה?

זאב פרידמן: אני ממש נסער מהעניין הזה.

יפה וולמן: אני מאד מסכימה אתו.

סופה לנדבר: סליחה, סליחה.

סופה לנדבר: אני מבינה את הכאב שלך ואני מבינה את הביקורת.

סופה לנדבר: אני גם מבינה, שאחרי הדברים היפים ביותר שעשיתם וממשיכים לעשות, אתם יכולים להגיד שבעצם מה שקרה עם הקרן זו טעות ובירוקרטיה ואני לא מקבלת את הדבר הזה.

זאב פרידמן: אין שום טעות.

סופה לנדבר: חכו, חכו.

סופה לנדבר: יש פה טעות.

סופה לנדבר: אני חושבת ואני בטוחה בכך, שהיו צריכים לחלק את הכספים לפני זה.

סופה לנדבר: אני מבינה גם את האמוציה שלך ואני מקבלת אותה.

סופה לנדבר: אני שואלת אותך: למה אנחנו בקרן, בכנסת, לא קיבלנו את המידע והנתונים, למה בעיריות לא קיבלו?

סופה לנדבר: למה בעיריית תל אביב היו צריכים לאסוף לבד את המידע כאשר המידע והנתונים נמצאים בביטוח לאומי?

סופה לנדבר: למה זה סוד לאומי של מדינת ישראל?

שמואל פינצ'י: חודש אחרי האירוע – האירוע היה ב 22 ליוני – ב 21 לאוגוסט, חודש אחרי האירוע, פנו לביטוח הלאומי וביקשו רשימות שמיות.

שמואל פינצ'י: הביטוח הלאומי מנוע, לפי חוות דעת של היועץ המשפטית שלנו, למסור רשימות מקובצות של אנשים לגורמי חוץ.

שמואל פינצ'י: לכן הצענו, היינו מוכנים, לפנות לכל משפחה ומשפחה ולספר להם על דבר קיום הקרן, על דבר קרן בראשות השופט, הרצון לחלק את הכסף בצורה מסודרת ורצינו לפנות לאנשים שיתנו לנו ויתור סודיות, שמותר לנו למסור את השם לאותה ועדה.

סופה לנדבר: אנחנו היינו צריכים היום לגזול זמן מאנשים ולחכות עד היום כדי לעשות את זה?

שמואל פינצ'י: לא.

שמואל פינצ'י: אני מוכרח לומר: עיריית תל אביב פנתה אלינו לפני הכתבה ולפני הוועדה.

שמואל פינצ'י: לפני שבעה – שמונה ימים פנו אלינו.

שמואל פינצ'י: במשך יומיים שלושה מצאנו את הפתרון.

שמואל פינצ'י: זה גוזל זמן ואז נמצא פתרון שיכול ללכת עוד יותר מהר.

שמואל פינצ'י: עיריית תל אביב קיבלה את השמות בסוף השבוע שעבר מחדרי המיון, אתמול ישבו כל היום שתי הזרועות, שבע – שמונה שעות.

שמואל פינצ'י: עיריית תל אביב, ביטוח לאומי, לתאום סופי של השמות.

סופה לנדבר: לבנה, מה קרה בקרן יושב ראש הכנסת?

סופה לנדבר: למה לא קיבלתם את המידע?

לבנה דנקר: הם אמרו לנו שהם לא יכולים לתת שמות.

זאב פרידמן: יש חוק במדינה.

שמואל פינצ'י: אנחנו, רשימות מקובצות, לא מוסרים לאף גורם.

שמואל פינצ'י: זאת הוראה של הלשכה המשפטית שלנו.

סופה לנדבר: תגיד לי מה אנחנו צריכים לעשות.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לשנות את הדבר הזה?

סופה לנדבר: אנחנו, כוועדת כנסת, לא יכול להיות שלא יכולים לעזור לאנשים.

שמואל פינצ'י: זה חוק.

סופה לנדבר: נכון, יש חוק, אבל חוץ מהחוק גם יש אנשים.

סופה לנדבר: אז אנחנו נצטרך לשנות את החוק הזה.

שמואל פינצ'י: אז פה במקרה מצאנו דרך לפנות לאנשים.

שמואל פינצ'י: עיריית תל אביב מצאה דרך יעילה ומהירה יותר.

סופה לנדבר: רבותי, אני מבינה את ההתרגשות.

סופה לנדבר: אני מבינה שכולנו מתרגשים עבור המשפחות והמצב הכלכלי והבריאותי – קודם כל – והשיקום של המשפחות האלה, אבל אני מבקשת להתרכז ובשקט.

שמואל פינצ'י: אנחנו מנועים למסור רשימות מקובצות של אנשים.

ברוך אייל: רשימות שהתפרסמו בכל העיתונים.

שמואל פינצ'י: אתה צודק.

שמואל פינצ'י: זה התפרסם לעשות בכל העיתונים.

שמואל פינצ'י: חדרי מיון מוכנים לתת.

שמואל פינצ'י: אנחנו כמוסד לא יכולים.

סופה לנדבר: אתם מוסרים לסל"ע או לא מוסרים?

שמואל פינצ'י: לא מוסרים.

סופה לנדבר: אז איך זה מגיע אליהם?

שמואל פינצ'י: אנחנו, רשימות מקובצות לא מסרנו לאף גורם.

שמואל פינצ'י: עם סל"ע אנחנו בקשרי עבודה טובים מאד, מקרה מקרה.

ברוך אייל: נכון.

שמואל פינצ'י: רשימות מקובצות איננו מוסרים.

שמואל פינצ'י: אנחנו מקפידים על זה.

שמואל פינצ'י: אני חושב שהציבור צריך לומר תודה לביטוח לאומי שאנחנו לא מוסרים רשימות שמיות.

שמואל פינצ'י: פשוט מפאת כבוד האדם.

שמואל פינצ'י: לאדם בביטוח לאומי יש הרבה נתונים, בכל הנושאים.

סופה לנדבר: אנחנו נצטרך לשנות את זה במקרים של פיגועים או מקרים דומים.

סופה לנדבר: אני לא באה בטענות לביטוח הלאומי.

סופה לנדבר: אם חוק קיים, אנחנו נצטרך לעשות תיקון בחוק הזה, אבל יחד עם זאת זה גם לא מונע איזושהי בירוקרטיה.

סופה לנדבר: אתם יודעים – מי שרצה להגיע למשפחות האלה הגיע.

סופה לנדבר: העיריות שרצו להגיע הגיעו.

סופה לנדבר: המתנדבים שרצו להגיע הגיעו.

סופה לנדבר: אנשים טובים הגיעו.

סופה לנדבר: אם מישהו רצה לאסוף את כל המידע, זאת לא היתה בעיה.

שמואל פינצ'י: נדמה לי, אבל, שהציבור היה שופט אותנו אם היינו מוסרים לאיזשהו גורם רשימות מקובצות.

סופה לנדבר: אני חושבת שבמקרה הזה הציבור היה תומך בסיוע מיידי מגורמים שהם גורמים פרטיים, חוץ ממדינת ישראל שעשתה המון במקרים האלה.

סופה לנדבר: אנחנו נפגשנו אתך ואני רוצה לציין שאתם עושים עבודה טובה מאד.

סופה לנדבר: אתה גם חילקת פה את החומר, גם בעברית וגם ברוסית ואנחנו דאגנו להעביר את זה גם למשפחות.

סופה לנדבר: אתה גם דאגת שבאמצעות המתנדבים שהיו בוועדה הזאת כל הדרוש יגיע למשפחות האלה דרך הרדיו והתקשורת ברוסית.

רם תורן: אני הכנתי נאום אחר לגמרי, אבל בהמשך למה שנאמר פה, אני רוצה שנבין על מה מדובר.

רם תורן: אנחנו מדברים פה על מעבר למיליון שקלים שנאספו, אנחנו רואים את הקשיים שהיו במסירת פרטים כאלה ואחרים ועל מה בסך הכל מדובר?

רם תורן: הכסף הגיע לקרן תל אביב לפני כחודש.

רם תורן: חודש ימים בסך הכל.

זאב פרידמן: זה גם לא כל הכסף.

זאב פרידמן: צריך לאסוף מאנשים שהתחייבו.

זאב פרידמן: אתם חושבים שזה קל?

רם תורן: זה גם לא כל הכסף.

רם תורן: כספים עדיין מגיעים.

רם תורן: אנחנו מדברים פה על חודש ימים ועל למעלה ממיליון שקלים.

רם תורן: אז מה מצפים מאתנו?

רם תורן: שנקבל את מיליון השקלים ושבוע אחרי זה נחלק את הכספים?

רם תורן: הרי אז יבואו אלינו בטענות למה זה קיבל ולמה ההוא לא קיבל?

סופה לנדבר: יותר טוב שיבואו בטענות למה זה קיבל ולמה זה לא קיבל, מאשר אישה שתשאל למה עד היום לא חילקתם את הכספים.

סופה לנדבר: אני לא מקבלת את זה.

רם תורן: לא, סליחה.

רם תורן: יש מינהל ציבורי תקין.

רם תורן: אנחנו הקמנו ועדה בראשות שופט בדימוס.

סופה לנדבר: עוד חצי שנה תחלקו את הכסף.

רם תורן: לא.

רם תורן: לא.

רם תורן: יש מכתב – ואת קיבלת אותו – מכבוד השופט אלוני - - -

זאב פרידמן: את יודעת מה?

זאב פרידמן: אני מצהיר לך שעד סוף החודש זה יחולק.

זאב פרידמן: תנו בנו אמון.

זאב פרידמן: לא צריכים להיות כל כך ציניים.

רם תורן: את קיבלת את המכתב מן השופט.

רם תורן: הוועדה כבר פועלת יש התחייבות שעד סוף החודש יחולקו הכספים.

רם תורן: אז על מה מדובר פה?

רם תורן: יש מעבר למיליון שקלים.

רם תורן: שיראו לי גוף ציבורי אחר במדינה או לא במדינה, שתוך חודש יחלק את מיליון השקלים האלה כראוי.

ברוך אייל: עשינו את זה.

ברוך אייל: אני מבקש ממך: אתה בזה תוקף גוף אחר.

רם תורן: אם פגעתי בגוף אחר אני מתנצל.

רם תורן: אני רוצה שיובהר על מה מדובר.

רם תורן: נאמרו פה דברים בכתבה – זה מה שעורר את העניין הזה – שזה כבר דבר אחר.

רם תורן: את הפניה שלנו לערוץ 2 כבר פנינו ואנחנו כבר נבדוק איך לטפל בנושא הזה, אבל מדובר פה על סדר גודל של שלושה שבועות בערך מאז שזה פורסם ועדיין מגיעים כספים.

רם תורן: אז מה מצפים?

רם תורן: שיגיע כסף ולמחרת נחלק אותו?

רם תורן: סליחה.

רם תורן: ואז יבואו אלינו יועצים משפטיים - - -

סופה לנדבר: לא סליחה.

סופה לנדבר: אנשים וציבור שתרמו את הכספים היו מצפים שהעזרה תגיע מיד ואני לא מקבלת את הדבר הזה.

רם תורן: מיד זה דבר אובייקטיבי.

סופה לנדבר: עכשיו, אני אגיד לך, שגם בסל"ע – רבותי, לא להתנפל עלי – אני חושבת שצדק הוא צדק ומשפחות אלה והאנשים שתרמו את הכספים היו מצפים שהכסף יגיע למשפחות האלה מיד.

סופה לנדבר: ואני שוב מדגישה: מיד ולא חודש ולא חודשיים אחרי זה.

סופה לנדבר: אתם טעיתם - - -

רם תורן: לא.

רם תורן: לא טעינו.

זאב פרידמן: לא טעינו.

סופה לנדבר: תשמע.

סופה לנדבר: אנחנו קיבלנו תלונות כוועדת פניות ציבור, לא רק דרך הטלוויזיה ולא רק דרך הערוץ השני.

סופה לנדבר: אני לא מקבלת את הדברים.

סופה לנדבר: אנחנו נדע איך לטפל בערוץ השני, אתם תדעו איך לטפל במשפחות.

סופה לנדבר: כמו שעד כה הייתם מאד נאמנים למשפחות האלה, אני חושבת שהייתם צריכים לחלק את הכספים מיד.

זאב פרידמן: לא, אני לא מקבל את זה.

רם תורן: אתם תגרמו לזה שאנשים לא יעשו יותר דבר כזה.

זאב פרידמן: לא מקבל.

זאב פרידמן: הנה, יש עכשיו משפט ברדיו וזה מה שעם ישראל ישמע.

סופה לנדבר: תגידו, בראשון בספטמבר הילדים האלה התחילו ללמוד?

סופה לנדבר: או חלק התחילו ללמוד?

זאב פרידמן: אני לא עושה עבודה שטחית.

זאב פרידמן: אני מוכן – לא בפורום הזה – לספר על כל משפחה בתל אביב וכל מה שאנחנו עושים.

סופה לנדבר: זה לא שטחי ואתה חייב לספר.

זאב פרידמן: יש גם כבוד של המשפחות, עד כמה אני יכול בוועדה הזאת לספר על משפחה זאת ומשפחה אחרת.

זאב פרידמן: יש כבוד למשפחות.

זאב פרידמן: אני לא חושב שאני צריך היום בוועדה לבוא ולדבר על חמשת משפחות ההרוגים ועל משפחות הפצועים.

זאב פרידמן: אני מוכן שתבואו אלינו לתל אביב ואני אספר לכם.

זאב פרידמן: אני אישית ביקרתי שעה אצל כל משפחה והעובדים שלנו וכולם.

סופה לנדבר: לא על זה אנחנו מדברים.

זאב פרידמן: אז לבוא ולהגיד שעיריית תל אביב טעתה?

זאב פרידמן: כשראש עיריית תל אביב מנהל את כל ה 21 רשויות האלה?

זאב פרידמן: אלה דברים פשוטים?

זאב פרידמן: זה דברים קלים?

זאב פרידמן: במקום להתאחד, להתלכד, במקום לראות את היופי שבעניין, לראות את הדבר הנהדר, ההומניטרי, שנעשה.

זאב פרידמן: מי חייב את ראש העיר לעשות את הדבר הזה?

זאב פרידמן: סוקלים אותו באבנים וזורקים אותו?

סופה לנדבר: אדוני, אני חושבת שעכשיו נעצור עם ראש עיריית תל אביב.

סופה לנדבר: אני חושבת שנאמרו פה דברים ודברים מאד מאד נכונים.

סופה לנדבר: אני אישית אמרתי, לא פעם אחת, היום, במשך הישיבה הזאת ואני לא רוצה לחזור על זה שוב: נעשו דברים יפים ביותר.

סופה לנדבר: גם ציבור, גם ראשי ערים, גם עובדים סוציאליים, גם אתה, גם אנחנו, עשינו מה שיכולנו לעשות כדי לעזור לאנשים האלה.

סופה לנדבר: גם הביטוח הלאומי, גם משרד השיכון, גם משרד הקליטה.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, יש בעיה ואת הבעיה הזאת צריכים לפתור והייתם צריכים לפתור אותה מיד.

סופה לנדבר: עכשיו אני אשאל את ארגון סל"ע: גם אתם אספתם כספים.

סופה לנדבר: גם התאחדות יוצאי מדינות חבר העמים יחד עם הפורום.

סופה לנדבר: איך אתם חילקתם?

סופה לנדבר: מאיפה אתם קיבלתם את הקריטריונים?

סופה לנדבר: אתם חיכיתם עד שביטוח לאומי ימסור את הקריטריונים, או קיבלתם אותם לבד או אספתם אותם לבד?

ברוך אייל: לחלוטין לא חיכינו.

ברוך אייל: אולי בקיצור נמרץ: כתוצאה מהזעזוע שהיה בציבור כתוצאה מהפיגוע, התחילו לזרום אלינו שני דברים: כספים ומתנדבים.

ברוך אייל: כאשר התחילו לזרום כספים החלטנו מיד לפתוח חשבון מיוחד לנפגעי הדולפינריום ולחשבון הזה זרמו עד היום הזה מיליון וארבע מאות אלף שקל.

ברוך אייל: מתנדבים פנו – זו תופעה יוצאת מן הכלל ומעידה על הזעזוע – שש מאות אנשים מכל הסוגים ומכל החוגים.

ברוך אייל: ותיקים ועולים פנו להתנדבות לרגל האירוע הזה.

ברוך אייל: אנחנו הקמנו מיד, למחרת פתיחת החשבון, ועדה ציבורית ליד העמותה שלנו.

ברוך אייל: לא אקרא את כל מי שנמצא בה, אבל גם פרופסור עמיר וגם עורך דין משה פורת ואחרים וגם אני עצמי.

ברוך אייל: החלטנו על קריטריונים ראשוניים, כדי שהכסף לא יישאר אצלנו.

ברוך אייל: הקריטריונים הראשוניים של הוצאת הכסף היו, שכל משפחה של קורבן הפיגוע, תקבל בשלב הראשוני, מיידי - - -

סופה לנדבר: משפחות הרוגים או פצועים?

ברוך אייל: אני מדבר על משפחות ההרוגים.

ברוך אייל: כל משפחה כזאת תקבל בשלב הראשוני 4000 ולאחר מכן העלינו את זה לגבי משפחות הנספים לעשרים אלף שקל לכל משפחה באופן אחיד ושווה.

ברוך אייל: לא נכנסנו לבדוק, לא את המצב הכלכלי ולא את הכיסים.

ברוך אייל: כל משפחה קיבלה עשרים אלף.

ברוך אייל: בשיתוף פעולה מלא עם הביטוח הלאומי, בלי לקבל את הרשימות הכוללות בגלל תחיקה, אבל השגנו את הרשימות המלאות על ידי המתנדבים והעובדים שלנו והיא מרוכזת, עומדת בפני כל מי שרוצה אותה.

ברוך אייל: אנחנו לא גוף ממלכתי.

ברוך אייל: לנו מותר למסור.

ברוך אייל: עיריית תל אביב פנתה אלינו אתמול לראשונה – ואנחנו מברכים על זה – כדי לקבל רשימות.

ברוך אייל: אנחנו מוכנים לעזור בכל פניה.

ברוך אייל: לכל אחת ממשפחות הפצועים נתנו בשלב ראשון 3000 שקל עד לשבועיים בבית חולים – ואפילו יום אחד - ואחר כך המשכנו לפי התקופה שהם שהו בבית החולים.

ברוך אייל: כלומר: יש משפחות שהצעירים נשארו בבית חולים שכבר קיבלו פעם שלישית את 3000 השקל.

שלומית קואלמן: כל חודש משפחה מקבלת?

ברוך אייל: היא מקבלת כל שבועיים או שלושה שבועות.

סופה לנדבר: יש משפחות שלא הצליחו לקבל מאיזשהן סיבות את הכסף?

ברוך אייל: לא.

ברוך אייל: אנחנו לא פתרנו רק בעיה אחת: משפחות שהילדים שלהן לא נפגעו כלל, אבל היו נוכחים ובוודאי עברו טראומה או פוסט טראומה, כי הם ראו דברים נוראים.

ברוך אייל: למשפחות האלה לא חילקנו כספים ויש רבות.

ברוך אייל: נוסף על כך אנחנו ממשיכים בטיפול והספקת צרכים ספציפיים של משפחות לפי מה שהמתנדבים מדווחים לנו.

ברוך אייל: כמו סיוע בהעברת דירה, למשל.

ברוך אייל: הוצאנו בסך הכל עד היום קרוב ל 900 אלף שקל.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

סופה לנדבר: אני מבינה שהכספים ממשיכים להגיע ועד החגים אתם תחלקו את היתרה?

ברוך אייל: חילקנו כאמור 900 אלף שקל מתוך מיליון וארבע מאות אלף.

ברוך אייל: חלק אנחנו רוצים לשמור לטיפולים ארוכי טווח יותר ואלה שיישארו עוד בבתי חולים ויש כאלה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע את נציג עיריית קריית גת.

סופה לנדבר: אתם גם עשיתם אירוע.

סופה לנדבר: כמה כספים אספתם באותו אירוע?

בוריס מנייב: סך הכל 19,351 שקל.

סופה לנדבר: לפי איזה קריטריונים חילקתם את הכספים ולמי העברתם?

בוריס מנייב: פנינו לכמה גורמים.

בוריס מנייב: למרינה סולודקין, לסופה לנדבר, למשרד הקליטה ולעתון ווסטי.

בוריס מנייב: קיבלנו רשימה של 15 משפחות.

בוריס מנייב: היתה ישיבה ובישיבה החלטנו לעזור לארבע משפחות מתוך 15 משפחות.

סופה לנדבר: מתי חילקתם את הכספים?

בוריס מנייב: כבר מזמן.

בוריס מנייב: ב 31 בחודש סגרנו את חשבון הבנק ומיד חילקנו.

בוריס מנייב: הבנתי שפה נמצא אבא של ריטה אברמוב.

בוריס מנייב: היינו גם בבית החולים בתל אביב, שם היו שתי בנות.

בוריס מנייב: ריטה אברמוב וסוניה שיסטיק ואנחנו חילקנו לכל אחת 3500 שקל.

בוריס מנייב: באשקלון למשפחה אחת חילקנו 5000 שקל.

סופה לנדבר: לא היתה בעיה לאסוף את הנתונים ולחלק את הכספים.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

סופה לנדבר: התאחדות יוצאי ברית המועצות והפורום.

סופה לנדבר: כמה כספים אספתם?

אינה נוסובולין: בסך הכל אספנו לחשבון משותף של ההתאחדות והפורום הציוני 69,000 שקל.

אינה נוסובולין: חילקנו מהם 55 אלף שקל, כי ביולי, כשהיתה לנו ישיבה, היו לנו רק 55 אלף.

אינה נוסובולין: חילקנו לחמישים וחמש משפחות.

שלומית קואלמן: לכל משפחה סכום שווה.

אינה נוסובולין: כן.

אינה נוסובולין: לכל משפחה אלף שקל.

אינה נוסובולין: בדקנו וראינו שארבעה צ'קים לא הופקדו ואנחנו בודקים למה.

אינה נוסובולין: סכום נוסף שהצטבר בינתיים בחשבון שלנו, אנחנו נחלק בחודש הזה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

רות סופר: אני רוצה לתת איזשהו הסבר לגבי הפעילות.

רות סופר: זה מאד רלוונטי ואני חושבת שמאד חשוב – אם אנחנו כבר עושים את הסדר הזה והסבב הזה – שהעובדות יהיו ברורות.

סופה לנדבר: לא.

סופה לנדבר: אנחנו שוב רוצים להדגיש: אני נפגשתי עם עובדים סוציאליים של כל העיריות.

סופה לנדבר: אני גם בקשר טלפוני עם המשפחות וגם עם המתנדבים.

סופה לנדבר: אני רוצה לציין את עבודת הקודש של העובדים הסוציאליים.

רות סופר: תודה רבה.

סופה לנדבר: אני חושבת שלא צריכים לערב שני דברים.

סופה לנדבר: זה נושא אחד שהוא נפרד וזה נושא שני של עבודת קודש, עבודה קשה ואני חושבת שמי שנשאר עם המשפחות האלה אחרי שזה ירד מהתקשורת והעיתונות, אלה עובדים סוציאליים וצריך להגיד להם תודה ולתת להם הכרה מלאה עבור מה שנעשה ומה שממשיכים לעשות.

רות סופר: אנחנו קיבלנו, כמו שהוצג פה על ידי ארגון סל"ע, פניות יוצאות מן הכלל של אנשים, עוד לפני שהיה הנושא של פרחים ברוח.

רות סופר: הגיעו אלינו כספים שאותם חילקנו בראש וראשונה למשפחות השכולות, כתוצאה מזה שבשבוע הראשון אלה היו הצרכים.

רות סופר: מתוך 28 אלף שקל, שהגיעו אלינו מתושבי תל אביב ותושבים אחרים, חילקנו 3000 שקל לכל המשפחות השכולות להוצאות שהיו להן באותו שבוע, פלוס הדבר שהמשפחות ביקשו ביותר, שהיה סיוע באוכל לשבעה.

רות סופר: דאגנו לכך שהאוכל יגיע יומיום לשבעה וזה הסתכם בסכום של 13 אלף שקל.

רות סופר: זה חולק וניתן.

רות סופר: אין שום יתרות בעניין הזה.

שלומית קואלמן: לתושבי תל אביב?

זאב פרידמן: רק לתושבי תל אביב.

רות סופר: לתושבי תל אביב, משום שרצון הקהילה היה לתת את זה לקהילת האחות.

רות סופר: נתנו ישירות ומיידית לידי המשפחות צ'קים שנרשמו על שמם והכסף הזה חולק.

רות סופר: יש לנו את כל הפירוט כמה ניתן לכל משפחה ומשפחה.

רות סופר: שלושים אלף דולר נוספים הקצינו לתוכנית שנקראת: תוכנית חוסן והיא תוכנית שמיועדת לחיזוק הקהילות, בפרט לקהילות העולים החדשים.

רות סופר: שלושה איזורים בתל אביב שגרים בהם עולים חדשים יקבלו תוכנית התערבות קהילתית של חיזוקם וחיזוק בני הנוער בקירבם.

שלומית קואלמן: והסיוע הנפשי זה רק בתל אביב?

רות סופר: אני אומרת את הדברים האלה, כי פה היתה אפשרות לעשות את החלוקה מיידית על פי הנתונים שיש להם.

רות סופר: לכן, אני פונה אל כולכם ואומרת לכם, שכאשר היה את האירוע של פרחים ברוח, שהיה אירוע שתרומותיו קודש לכל נפגעי הארץ, נקטנו פה משנה זהירות, בהתאם למה שדובר כאן קודם על ידי זאב ועל ידי נציג קרן תל אביב.

רות סופר: דווקא בגלל ההוגנות, דווקא בגלל האחריות, דווקא כדי שנוכל לבוא ולתת דיווח מסודר מה כל משפחה קיבלה, לעשות את התיאום עם ביטוח לאומי ולעשות את העבודה המשותפת עם ארגון סל"ע שאנחנו מעריצים אותו כארגון התנדבותי.

רות סופר: בגלל זה היה כפי שהיה.

סופה לנדבר: הכל אני מקבלת חוץ מפסק זמן.

זאב פרידמן: אל תגידי לפני ראש השנה.

רות סופר: אני חושבת שהדבר הזה הוליד שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם ביטוח לאומי, שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם ארגון סל"ע והוועדה תעשה את עבודתה נאמנה ואז המסר שאני רוצה להעביר היום.

סופה לנדבר: אתה מתחייב שעד ראש השנה הצ'קים יגיעו?

זאב פרידמן: אני אגיד במדויק.

זאב פרידמן: אני אדם אמין והגון.

זאב פרידמן: אנחנו נחלק את הנושא הזה, כפי שנאמר כאן, עד סוף ספטמבר, אבל בשאיפה לעשות מאמץ עילאי עם כל השותפים והאחרים לקראת ראש השנה.

זאב פרידמן: יחד עם זה אני לא רוצה שתצא כאן הצהרה שעד ראש השנה הכל יחולק.

זאב פרידמן: אני מזמין אותכם בראשון לאוקטובר לעשות עלינו את הביקורת.

סופה לנדבר: תסביר לי מה הבעיה בשבועיים האלה.

סופה לנדבר: זה חג וצריך את הכסף.

רם תורן: יש לכם את המכתב של השופט אלוני.

רם תורן: למה אתם לא מתייחסים לזה?

סופה לנדבר: לא.

סופה לנדבר: הכל אני מקבלת, רק את הבירוקרטיה הזאת של שבועיים אני לא מקבלת.

זאב פרידמן: זאת לא בירוקרטיה.

סופה לנדבר: סליחה, אני רוצה לקבל אינפורמציה ממשרד הקליטה, ממשרד השיכון וממשרד החינוך.

סופה לנדבר: אתם בעצם ממשיכים לעשות את הוועדה.

סופה לנדבר: הוועדה היא יחד עם עובדים סוציאליים.

בת-חן פיליפ: אפשר לדבר?

סופה לנדבר: רגע.

סופה לנדבר: עוד לפני רמת גן.

יפה וולמן: קודם כל, יש משפחות שהנושא שלהם בטיפול בסילוק משכנתאות.

יפה וולמן: אז הוגשו שמונה תיקים.

סופה לנדבר: רגע.

סופה לנדבר: יותר מתשעים משפחות נפצעו ועשרים ושתיים משפחות הרוגים.

סופה לנדבר: סך הכל כמה פנו?

יפה וולמן: אני עשיתי חלוקה.

יפה וולמן: יש תשע משפחות שלקחו משכנתא, זאת אומרת: שרכשו דירות במשכנתא לפני הפיגוע.

יפה וולמן: לפני מספר שנים.

יפה וולמן: אנחנו ביקשנו להגיש תיקים ויש וועדה משותפת של משרד השיכון ומשרד הקליטה בראשותם של שרנסקי ויולי אדלשטיין.

יפה וולמן: הגשנו שמונה תיקים והם נמצאים עכשיו עדיין בטיפול של סילוק משכנתאות.

סופה לנדבר: מה עם כל השאר?

יפה וולמן: לכל משפחות ההרוגים הוצעו דירות.

יפה וולמן: דירות בחולון, בת ים וראשון לציון.

יפה וולמן: אתם יודעים שמצוקת הדיור מאד גדולה ובתוך תל אביב עצמה מאד קשה להשיג דירות.

יפה וולמן: מתוך שבע משפחות שהוצעו להן דירות, ארבע לקחו את הדירות שהצענו להם ושלוש משפחות עדיין מחכות.

יפה וולמן: הראינו להן דירות והן מסרבות.

יפה וולמן: הרבה מהן רוצים לגור במרכז תל אביב.

יפה וולמן: זה קשה ואנחנו ממשיכים לעבוד על זה.

שלומית קואלמן: מה זה הרשימה הזאת של תשעה תלמידים?

יפה וולמן: שכירות זמנית ליד בית הספר, בקרבה לבית הספר.

שלומית קואלמן: משרד הקליטה, כן?

שלומית קואלמן: זה לא שייך לסיוע של הביטוח הלאומי?

יפה וולמן: לא.

יפה וולמן: זה לא שייך לביטוח לאומי.

יפה וולמן: זאת ועדה של משרד הקליטה ומשרד השיכון.

סופה לנדבר: אני רוצה לשאול את נציג משרד האוצר: מה ההמלצה של האוצר בקשר לסילוק משכנתאות של אותן משפחות?

יפה וולמן: אני לא סיימתי עדיין.

יפה וולמן: אפשר להמשיך?

סופה לנדבר: סליחה.

סופה לנדבר: כן.

יפה וולמן: כל המשפחות שהיו להן הלוואות של סוכנות, הגשנו - רק את תעודות הזהות שלהן – לסוכנות היהודית, בבקשה לסלק כל מיני הלוואות.

סופה לנדבר: קיבלתם תשובה?

יפה וולמן: עוד לא, אבל זה בטיפול.

ברוך אייל: עובדי בנק לאומי אספו 86 אלף שקל וביקשו שנציע להם מספר משפחות.

סופה לנדבר: כן, אני יודעת.

סופה לנדבר: גם בעל חנויות אחד פנה אלי אישית ואמר:

סופה לנדבר: תנו לי כמה משפחות והסיוע יגיע ממני בשקט כל חודש.

סופה לנדבר: אני אדאג למזון ולאוכל למשפחות האלה.

סופה לנדבר: היו המון מקרים כאלה של נפש יפה ולב רחב של אזרחי מדינת ישראל.

יפה וולמן: בנוסף, מיד לאחר הפיגוע, המשפחות קיבלו איזשהו צ'ק מקרן נפגעי טרור דרך משרד הקליטה.

יפה וולמן: נוסף על זה חולקו כספים לפצועים ששכבו בבתי החולים ולמשפחות ההרוגים.

שלומית קואלמן: בכל בתי החולים?

יפה וולמן: אני אישית הייתי בתל השומר ובאיכילוב.

שלומית קואלמן: בכל בתי החולים.

סופה לנדבר: אני מבקשת להעביר לנו בכתב את הדיווח.

יפה וולמן: אוקי.

יפה וולמן: אני מאד רוצה להגיש שאני מאד מקבלת את מה שאמרה עיריית תל אביב, שכן צריכים להיות קריטריונים, כי ללא קריטריונים ממש אפשר ללכת לאיבוד.

יפה וולמן: והמטרה היא הרי לעזור למשפחות האלה.

סופה לנדבר: כן, אבל בשביל למצוא את הקריטריונים ולחלק את הכספים לא צריכים לחכות חודשיים.

יפה וולמן: בעיקר כאשר חולקו כספים.

סופה לנדבר: בעיקר אחרי אירוע כל כך דרמטי.

ישראל שוורץ: לפני שאני אענה, ברשותך, אני אכניס את עצמי לשדה האש ואני אגיד לך שמה שיכול ארגון וולונטרי לעשות, גוף ציבורי לא יכול לעשות.

ישראל שוורץ: לו אני הייתי יושב בתפקיד של זאב, הייתי פועל בדיוק כמו שהוא פעל, כי אחרת היתה פה ישיבה עוד יותר קשה למה חלק מהמשפחות לא ידוע להן והן לא קיבלו ונגמר הכסף.

זאב פרידמן: תודה רבה.

זאב פרידמן: זה בדיוק המצב.

ישראל שוורץ: פה אנחנו עובדים בשיתוף מלא עם משרד הקליטה.

ישראל שוורץ: לכן, חלק ממה שנאמר על ידי משרד הקליטה זאת בעצם עבודה של שני המשרדים.

שלומית קואלמן: למה המשפחות לא יודעות למי הן צריכות לפנות?

ישראל שוורץ: אם תתני לי לגמור, אז יהיה יותר יעיל.

ישראל שוורץ: לכן, לא שמישהו מאתנו רוצה לקחת את אור הזרקור לעצמו, אבל היתה החלטה שכל הדירות המתפנות באיזור המרכז יהיו קודם כל בעדיפות למשפחות האלה ורק אחרי כן ליעדים אחרים.

ישראל שוורץ: היתה החלטה נוספת – וזה מופיע באמת בחוברת היפה שהעוזרים שלך עשו.

ישראל שוורץ: פעם ראשונה שאני רואה חומר מוכן, מסודר, עם כל המידע ואני מצדיע לזה.

ישראל שוורץ: פעם ראשונה שאני רואה דבר כזה – שכל המשפחות ששונה מצבן האישי ימשיכו לקבל את הסיוע לטווח ארוך לפי המצב הקודם, כלומר: אותן משפחות חד הוריות ששכלו את הבנים, לא שינינו להן את התנאים.

ישראל שוורץ: מתוך המשפחות השכולות מי מהן שרוצה לקנות דירה הביטוח הלאומי מעמיד סיוע נדיב.

ישראל שוורץ: גם אנחנו הגדלנו בצורה משמעותית גם את גודל המשכנתאות שלנו וגם את מרכיב המענק, כדי לאפשר להן לקנות דירה, שזה לדעתי בהחלט עדיף על דירה בשיכון הציבורי, אבל זה כמובן רק אופציונלי, מי שלא מתאים לו זה גם בסדר.

שלומית קואלמן: זה למשפחות ההרוגים והפצועים?

ישראל שוורץ: למשפחות השכולות.

סופה לנדבר: זה על פי החוק.

ישראל שוורץ: כמובן שלמשפחות שבעקבות האירוע, מסיבות רפואיות צריכות להחליף דירה, אז דרך בנקים למשכנתאות צריך להגיש בקשה והבקשות יועברו אלינו ואנחנו, כמובן ניתן את הסכום.

ברוך אייל: יש הרבה מקרים.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו נצא בתקשורת ברוסית עם הסבר למשפחות והפניה שלהן צריכה להיות למשרד הקליטה,לבנק או למשרד השיכון?

ישראל שוורץ: מי שרוצה סיוע כספי – או הגדלת סיוע בשכר דירה או סיוע ברכישה או סיוע בהחלפת דירה לבעלי דירה, צריך לפנות לבנק למשכנתאות כדי להירשם, כי בלי זה אין לנו שום דבר, אין לנו קצה חוט כדי לטפל וכמובן שתמיד עדיף שהוא יפנה במקביל אלינו או אל משרד הקליטה במכתב – וזה היינו הך בעניין הזה – כדי שזה יתנקז ונוכל לזרז את הטיפול.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע את מר פוזנר, ממשרד העבודה והרווחה.

חיים פוזנר: אני רוצה להדגיש את ההבדל בין אסון ורסאי ובין הפיגוע הזה.

חיים פוזנר: באסון ורסאי ביטוח לאומי היה בחוץ מכיוון שזה לא היה אירוע פח"ע .

חיים פוזנר: לעומת זאת כאן ביטוח לאומי בפנים.

סופה לנדבר: ואנחנו התחלנו עם החקיקה עם רוני מילוא ותמכנו בחקיקה שלו.

חיים פוזנר: בכל אופן, מסייעים המשרדים והרשות המקומית מסייעת ממקורותיה עד כמה שניתן.

חיים פוזנר: כאן, הביטוח הלאומי נמצא והפעולה נמשכת.

חיים פוזנר: אנחנו נשפה את הרשויות המקומיות בשכר שעות נוספות של העובדים הסוציאליים שהקדישו מאמץ מיוחד לעניין.

סופה לנדבר: האוצר, בבקשה.

בת-חן פיליפ: אפשר?

סופה לנדבר: אנחנו, לפני שנפזר את הוועדה, ניתן עוד לאמא אחת לדבר, לנציגים וכל מי שרוצה לדבר ידבר.

סופה לנדבר: אנחנו גם נרצה לשמוע את משרד החינוך בגלל שאתמול התחלנו את הלימודים ואני אבקש גם להעביר חומר ללבנה כדי שנוכל לחלק את הכספים שהבטחנו לחלק לפני ראש השנה – לפי החלטת ועדת הכספים לחלק למשפחות השכולות.

יצחק בקאל: בעיית הדיור היא בעיה כאובה.

יצחק בקאל: אני אנסה להיות פרקטי כדי לתת מידע.

יצחק בקאל: יש ועדה בין משרדית שהיא הוועדה המוסמכת לדון בנושא משכנתאות למי שרכש שירה בבעלות פרטית.

יצחק בקאל: אדם שרכש דירה כזאת, שיפנה לבנק למשכנתאות שממנו הוא לקח את ההלוואה ויבקש לעלות לוועדה הבין משרדית.

יצחק בקאל: אנחנו הנחינו את הבנקים לטפל בפניות האלה באופן מיידי.

יצחק בקאל: הקמנו גם ועדה מיוחדת שתטפל - - -

שלומית קואלמן: גם משפחות הרוגים וגם פצועים?

יצחק בקאל: אנחנו לא עושים הבחנה.

יצחק בקאל: הטיפול בוועדה הוא פרטני, אישי ולכן אנחנו כרגע לא נבדיל בין פצועים והרוגים.

יצחק בקאל: אז הקריטריון היחיד זה לפנות לבנק, לבקש לעלות לוועדה הבין משרדית, הבנקים למשכנתאות קיבלו הוראה ממשרד האוצר ומשרד השיכון לתת עדיפות לפניות האלה וכבר עשינו ועדה אחת.

יצחק בקאל: עשינו ועדה לכל אותם תשעת התיקים שכבר הגישו בקשה.

יצחק בקאל: היו קצת יותר, כי אנחנו ביקשנו מהבנקים להביא תיקים שהם יודעים עליהם ולמרות שלא נעשתה פניה הם הביאו עוד כמה תיקים.

יצחק בקאל: אבל אם זה המקום – וזה המקום – אז אני מבקש מהמשפחות שרוצות לעלות ומרגישות מצוקה, לעלות לוועדה הבין משרדית באמצעות הבנק שהם לקחו את המשכנתא.

סופה לנדבר: לאותה ועדה?

יצחק בקאל: לא.

יצחק בקאל: לוועדה בין משרדית, אבל עם אוצר, שיכון והחברה המאכלסת.

יצחק בקאל: זאת אומרת: אם היא גרה בדירה בעמידר ויש לה בעיה, אז נפתור את הבעיה הזאת.

שלומית קואלמן: גם לבנק?

יצחק בקאל: לא.

יצחק בקאל: לחברה.

ברוך אייל: כי לא יודעים.

יצחק בקאל: אז זה המקום.

יצחק בקאל: היו"ר סופה לנדבר:

שכטמן-אקימוב נטליה: היא יצאה והולכת לבית ספר וברוך השם הכל בסדר.

שכטמן-אקימוב נטליה: הילדה שלי נפצעה שם.

שכטמן-אקימוב נטליה: המשפחה שלי היא חצי משפחה, אני לא גרה עם הבעל.

שכטמן-אקימוב נטליה: קשה לי.

שכטמן-אקימוב נטליה: ברוך השם, קיבלתי קצת עזרה ויש לי רק מכתב אחד שקיבלתי בלי צ'ק.

שכטמן-אקימוב נטליה: תודה רבה.

סופה לנדבר: איפה הוא נמצא?

שכטמן-אקימוב נטליה: כאן.

שכטמן-אקימוב נטליה: הוא כמה שנים גר כאן בלי תעודת זהות.

שכטמן-אקימוב נטליה: הוא לבד.

שכטמן-אקימוב נטליה: כשהוא הגיע הוא היה עם אבא שלו, שנפטר לפני שנה.

שכטמן-אקימוב נטליה: כל המשפחה שלי נכים.

סופה לנדבר: בואי נשאר את ואני אחרי הוועדה הזאת ואנחנו נראה מה אנחנו יכולים לעשות.

סופה לנדבר: בגלל שזה מצב קצת אחר.

שלמה ארגמן: תחילת שנת הלימודים החלה, כפי שידוע לכולנו ואני רוצה לומר לגבי הסיוע לתלמידים.

שלמה ארגמן: דבר ראשון לגבי אותם התלמידים שנשארים בבתי חולים לתקופה ממושכת, על פי חוק מדינה, מגיע להם מורה בבית החולים כדי ללמד את אותם התלמידים שמסוגלים, יכולים ללמוד, כדי להכין אותם להמשך דרכם בבתי הספר, בתיכון.

סופה לנדבר: היו מורים כאלה שנכנסו?

שלמה ארגמן: יש מורים שהם מורי בתי חולים.

שלמה ארגמן: מורי בתי החולים מחובתם להיכנס.

שלמה ארגמן: מה שקורה הוא שהנהלת בית הספר או כל מי שקשור עם התלמידים שנפגעו, צריכים להגיש שוב בקשה כדי שמשרד החינוך יוכל לשלוח אליהם מורים שילמדו.

שלמה ארגמן: הם מורי בתי חולים ויש מי שמטפל בזה ויש מי שנותן לזה מענה לגבי מקצועות שונים וכולי, כולל אם התלמיד נמצא תקופה ממושכת בבית.

שלמה ארגמן: הוא חייב לקבל סיוע כחוקי מדינה.

שלמה ארגמן: משרד החינוך חייב לתת את המורים המתאימים.

סופה לנדבר: מי שלא מקבל, לאן ולמי פונים במשרד החינוך?

שלמה ארגמן: יש האנשים המתאימים במשרד החינוך, בכל מחוז.

שלמה ארגמן: בכל מחוז, אם זה במחוז תל אביב, מרכז או צפון, יש מי שהוא האדם המתאים במשרד שאליו פונים ומחובתו לדאוג שמורה יגיע לבית חולים, הביתה וכולי.

שלומית קואלמן: המשפחות צריכות לפנות?

שלמה ארגמן: כן.

שלמה ארגמן: רגע.

שלמה ארגמן: אני רוצה לומר משהו לגבי הפניות.

ברוך אייל: הסעות לבית הספר?

ברוך אייל: לעתים הוא לא יכול להגיע.

ברוך אייל: יש בעיה.

שלמה ארגמן: רגע.

שלמה ארגמן: תרשה לי.

שלמה ארגמן: לגבי הסעות – אני לא מטפל בנושא הסעות.

שלמה ארגמן: דובר כאן על נושא ההסעות.

שמואל פינצ'י: אני מטפל בנושא ההסעות.

שמואל פינצ'י: הביטוח הלאומי.

שלמה ארגמן: כן.

שלמה ארגמן: תרשו לי.

שלמה ארגמן: הנהלת בית הספר והצוות החינוכי יודע שהוא מבקש את השעות הנוספות הפרטניות לאותו תלמיד, את הסיוע וכולי.

שלומית קואלמן: הוא כבר לא בבית ספר.

שלמה ארגמן: אה.

שלמה ארגמן: אני מדבר, כמובן, רק על מה שקשור לבתי הספר בנושא זה.

סופה לנדבר: אתה תתן לנו כתובת קונקרטית, כתובת מסוימת, למי אנחנו פונים אם יש לנו בעיה עם הילדים האלה, שקשורה למשרד החינוך.

שלמה ארגמן: אמרתי שבכל מחוז יש.

סופה לנדבר: אני לא יכולה לשלוח אותם כך.

שלמה ארגמן: בסדר.

שלמה ארגמן: אני אוציא דף שבו יהיה כתוב מי בכל מחוז.

שלמה ארגמן: הנה כאן שמענו אנשים: איפה לרשום, מה לעשות וכולי.

שלמה ארגמן: ולכולם יש רצון טוב.

שלמה ארגמן: הגוף הציבורי, הגוף הממשלתי, הגוף העירוני והנה, אתה אמרת, עשרים ואחת רשויות.

שלמה ארגמן: נוסף לכך, אותן המשפחות – אני יודע שכולנו מטפלים בכך וכולי – אבל גם מאותן המשפחות, שמעתי הרבה מאד כסף.

שלמה ארגמן: אבל יש עוד דברים גם מעבר לזה.

שלמה ארגמן: צריך לתת לאותן המשפחות מכל טוב שבעולם בחום, אהבה, ידידות, קשר וכל הדברים האלה שיש להם חשיבות רבה.

שלמה ארגמן: ונעשים הדברים.

שלמה ארגמן: אני לא אומר שלא.

שלמה ארגמן: זה גם חלק מהדברים שצריך לתת.

סופה לנדבר: תודה.

בוריס מנייב: אפשר להוסיף משהו?

סופה לנדבר: כן.

בוריס מנייב: אני רוצה לדבר על חייל בודד.

בוריס מנייב: אדוארד ווזווזוב.

בוריס מנייב: מאשקלון.

בוריס מנייב: אני כבר פניתי לחברת הכנסת מרינה סולודקין, אבל זה נושא שקשור בחוק ואני חושב שרק הוועדה יכולה לסדר את הדבר הזה.

סופה לנדבר: אנחנו נפנה לצבא.

סופה לנדבר: אני חושבת שהוא יפנה לוועדת פניות הציבור בכנסת ואנחנו נטפל בעניין הזה.

בת-חן פיליפ: אני יושבת בפורום דומה – כבר שלישי או רביעי - בנושא הדולפינריום וזה עושה לי שני דברים: א', באמת הרגשה נהדרת של המון שותפים, מרמת הממשלה ועד רמת המתנדבים.

בת-חן פיליפ: אני לא אציין כל אחד מהם.

בת-חן פיליפ: מצד שני זה באמת יוצר – כמו שציין פה נציג משרד החינוך – את הבלבול.

בת-חן פיליפ: ושמענו על זה פה מהמשפחות.

שלומית קואלמן: מרכז טיפול?

בת-חן פיליפ: כן.

בת-חן פיליפ: לכל משפחה שכולה או משפחת פצוע, לא חשוב באיזו רמה, יש איזשהו עובד סוציאלי בתוך הרשות שמלווה את המשפחה והוא הכתובת לדעתי על מנת שהמשפחה לא תשאל עכשיו: למי אני פונה?

בת-חן פיליפ: באמת, מה רוצים מהם?

בת-חן פיליפ: למשרד הקליטה הם יפנו על זה ולמשרד אחר על משהו אחר.

שלומית קואלמן: צריכה להיות הנחייה ממשרד העבודה והרווחה, למשל?

בת-חן פיליפ: בוודאי.

בת-חן פיליפ: זה עובד בשטח.

בת-חן פיליפ: זה הנוהל.

בת-חן פיליפ: אנחנו עובדים לפיו.

שלומית קואלמן: השאלה אם כולם עובדים כך.

בת-חן פיליפ: כולם.

בת-חן פיליפ: לכן, אני מציעה שברמת השטח כך זה יהיה ואם צריכה לעבור אינפורמציה, אז אולי דרך הנהלת המחוז, שהאינפורמציה תעבור לכל הרשויות, כדי שגם אנחנו נדע את כל האינפורמציה, שחלק ממנה אנחנו יודעים וחלק אולי הולך לאיבוד.

בת-חן פיליפ: זה לנושא של ריכוז המידע ומניעת הבלבול הנוראי שיש פה.

בת-חן פיליפ: מעבר לתודות לכל הארגונים של סל"ע וכדומה, שציינתי את זה כבר בכל פורום אפשרי, אני רוצה להגיד משהו לגבי עיריית תל אביב.

בת-חן פיליפ: אני מורידה את הכובע, כתושבת רמת גן, כנציגת אגף הרווחה ברמת גן, על כך שעיריית תל אביב עשתה מעשה ואספה תרומות לכל הנפגעים, גם ברשויות האחרות.

בת-חן פיליפ: אני מברכת על התהליך ואני רוצה להגיד שקראו לי להיות שותפה בתוך אותה ועדה לקביעת קריטריונים ואני עומדת על זה.

בת-חן פיליפ: אני באמת חושבת שזאת הדרך לחלק את התרומות בשלב הזה.

בת-חן פיליפ: עברנו איזשהו שלב ראשוני של זרימת תרומות שכל גוף תרם כלבבו ואני לא בטוחה שכל המשפחות קיבלו.

בת-חן פיליפ: אני לא הולכת לבדוק את זה, אבל אני לא בטוחה ולא מתוך כוונה רעה.

בת-חן פיליפ: סוף סוף כאן יש איזושהי מחשבה לעשות בצורה מסודרת בשלב הזה ולתת לכל משפחה את מה שמגיע לה מתוך התרומות האלה.

בת-חן פיליפ: לא יקרה שום דבר, לדעתי, אם זה יקרה תוך חודש.

בת-חן פיליפ: אני רוצה להגיד גם בשם עיריית רמת גן, שכל המשפחות האלה, ערב ראש השנה, לא יקופחו.

בת-חן פיליפ: אנחנו מלווים כמו את כל המשפחות שלנו גם את המשפחות האלה ערב ראש השנה ומה שהם יהיו זקוקים לו, כמה שאפשר לעזור להם בתוך האסון הנוראי שהם נמצאים בו, נעזור.

בת-חן פיליפ: לגבי התרומה הזאת, המבורכת, שתגיע מעיריית תל אביב, גם אחר כך יהיה מה לעשות אתה.

חיים פוזנר: עוד משפט קצר.

סופה לנדבר: כן.

רם תורן: בהמשך למה שנאמר ולסיכום: בסופו של דבר אנחנו גם אנשים פרטיים.

רם תורן: אנחנו אנשי ציבור, אבל גם אנשים פרטיים, הומניטרים, שעשו את זה.

רם תורן: שלא ימצא פה שבאנו לברך ויצאנו מקללים.

רם תורן: בקטע של ההחלטה שיהיה ברור: אני באמת חושש שזה יכול בעתיד להשליך על אנשי ציבור שיחשבו פעמיים לפני שיעשו את זה.

רם תורן: לפני שיתנדבו.

רם תורן: הם יבואו לעשות מעשה טוב וזה חוזר אליהם כמו בומרנג.

רם תורן: זה הכל.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד תודה רבה לעובדי הוועדה, למנהלת הוועדה, לתחקירנית, ללבנה דנקר שמנהלת קרן יושב ראש הכנסת, למשרדים, למשרד האוצר, לביטוח לאומי, למשרד השיכון, למשרד הקליטה, למשרד החינוך לעיריות, לסל"ע, לארגונים וולונטריים.

סופה לנדבר: תודה על הפעילות ועל המשך הפעילות.

סופה לנדבר: אני רוצה לפנות למשרד האוצר, משרד השיכון ומשרד הקליטה, להוציא הנחייה בקשר לטיפול בדירות ובמשכנתאות.

סופה לנדבר: הנחייה ברוסית לגבי כל הדברים שציינתם פה בוועדה.

סופה לנדבר: אני חושבת שמרוב הטיפול יכול להיות שיש לנו משפחות שהדבר שאתה הסברת לא הגיע למשפחות האלה והן לא יודעות בינתיים למי לפנות.

סופה לנדבר: כדי שהן יוכלו לפנות ולא יישארו במצב המצוקה כאילו הם לבד, לתת הנחייה ולהסביר את זה ברוסית בכל כלי התקשורת, כדי שזה יגיע לכל משפחה.

סופה לנדבר: אני מבקשת ממך למסור ללבנה חומר על המשפחות השכולות, כדי שגם קרן יושב ראש הכנסת תהיה מסוגלת לחלק את הכספים שדיברנו עליהם – 3000 ₪ לכל משפחה שכולה.

סופה לנדבר: אני מבינה שתעשו מאמץ כדי שזה יגיע למשפחות האלה.

סופה לנדבר: אנחנו דיברנו בוועדה שאין לנו כסף לעזור לכולם אז החלטנו לעזור למשפחות השכולות ואתם כולכם תתנו דגש לפי מה שתחליטו גם לגבי אותם ילדים שנמצאים בטיפול.

סופה לנדבר: אם תגיע לוועדה לפניות הציבור פניה מאנשים שנפגעו בוורסאי אנחנו נשמח לטפל בעניין, בגלל שאני חושבת שהאנשים האלה צריכים לקבל טיפול.

סופה לנדבר: אז אם לוועדה יגיע חומר או בקשה נטפל גם בזה.

לבנה דנקר: הפניה אל הקרן צריכה לבוא בעצם מרשויות הרווחה.

לבנה דנקר: היות ואני שומעת שיש כאן כעשרים רשויות שמעורבות בעניין, אז אולי אתם כעובדים סוציאליים תפנו - - -

שמואל פינצ'י: אני לא אפנה לאף אחד.

שמואל פינצ'י: אני לא יכול.

סופה לנדבר: רפואה שלמה ושנה טובה לכל המדינה ולכולנו.

סופה לנדבר: תודה רבה.