הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 15, פרוטוקול מספר 5, 1999-11-09 09:30

אמנון כהן: הציבור.

אמנון כהן: לפני שנתחיל את הדיון, אני רוצה לומר מספר משפטים.

אמנון כהן: לאחר מכן נציג את האנשים שיושבים כאן, לאחר מכן נשמע את פניית האזרחים, ולאחר מכן ניתן לרשות המקומית להתייחס ונשמע גם את המדיניות של משרד הפנים שיאמר לנו גם מה החוקים.

אמנון כהן: אני רוצה באמת לראות איך היה כאן ההליך וללמוד את הנושא הזה.

אמנון כהן: כאשר מקבלים מכתבים כאלה מאנשים מבוגרים, צריכים להתייחס לזה בכובד ראש.

אמנון כהן: אני רואה שנתנו הנחות למספר אנשים, ואני רוצה לדעת מה הקריטריונים להנחות.

אמנון כהן: יש מקרים שקיבלו ששים אחוז הנחה, יש מקרים שקיבלו חמישים אחוז הנחה ואני רוצה לדעת למה זה קורה.

אמנון כהן: אין לי בעיה שמי שמבצע את הכביש תהיה העירייה או זרוע מבצעת שלה, חברה כלכלית כזו או אחרת או קבלן שבמקום שישלם היטל כזה או אחר הוא יכול להתקזז אם זה חוקי.

אמנון כהן: כל הדברים האלה בסופו של דבר נופלים על האזרח הקטן שהוא למעשה צריך לשלם את הסכום הזה לעירייה והעירייה עושה את ההתקזזות שלה מול הגופים האחרים.

יצחק עזרא: ליפשיץ 15.

יצחק עזרא: זה בניין שנבנה על-ידי חברת חפציבה בשנת 1982.

יצחק עזרא: ביום בהיר אחד בשנת 1992, בפברואר, קיבלנו מעיריית ירושלים הודעה שתוך חודש וחצי עלינו לשלם בין 5,500 שקל עד 7,000 שקלים עבור הרחבת כביש ברחוב רבקה, הכביש היה קיים ורוצים להרחיבו, על תיעול ומדרכה.

יצחק עזרא: יש לנו מספר נקודות שאני חייב להעלות אותן.

יצחק עזרא: כל טענה שאני מעלה, יש לי מכתב חתום על-ידי מר חיים כהן אשר אישר זאת.

יצחק עזרא: החברה הכלכלית אשר בנתה את מבנה המולטי-מרקט היא אשר סללה את הכביש והיא אשר מימנה את כל סלילת הכביש על-חשבונה.

יצחק עזרא: על זה יש לי גם מכתב מאחד העוזרים של מהנדס העיר.

יצחק עזרא: כאן עיריית ירושלים פטרה את החברה הכלכלית מתשלום ההיטלים בעת שבנתה את בניין המולטי-מרקט, זאת כנראה תמורת התכנון האדריכלי שהיה על-חשבון החברה הכלכלית.

יצחק עזרא: אני לא נכנס לזה, אני יודע שעל-פי המכתב שהגיע מעיריית ירושלים, החברה הכלכלית נושאת בכל עלויות סלילת הכביש.

יצחק עזרא: הכביש למעשה משרת את כל תושבי ירושלים הבאים לאזור התעשייה, המולטי-מרקט, בורקס אימא וכל חנויות התעשייה שצצו בתקופה האחרונה, ורק לנו אין בכלל גישה לכביש.

יצחק עזרא: אנחנו צריכים לקפוץ מעל הגדר כדי להגיע לרחוב רבקה.

יצחק עזרא: במכונית אנחנו לא יכולים להגיע לרחוב רבקה.

יצחק עזרא: אנחנו רואים שנגרם נזק חמור מאוד לכל הדיירים כאשר ערך הדירות שלנו ירד, נגרמו לנו נזקים כבדים עקב הרחבת הכביש שבו אנו גובלים, המקום הפך לאזור תעשייה, דבר שגורם לרעש בכל שעות היום.

יצחק עזרא: רחוב שלום יהודה גם כן הורחב והתושבים קיבלו חמישים אחוז הנחה.

יצחק עזרא: מדובר כאן באנשים קשי יום.

יצחק עזרא: האחרונה שהייתה לנו עם משה לוי ועם אהרן בן-נון, נאמר לנו שמוכנים לבוא לקראתנו בדבר אחד – זה היה ב7- באוקטובר, לפני כחודש – שאנחנו נשלם את כל הסכום כולל הצמדה משנת 1997 עד 1999, הסכום פלוס ההצמדה של השנתיים.

אמנון כהן: הכביש?

יצחק עזרא: יש פה מכתב של חברת חפציבה שלמעשה מי שצריכה לשלם את סלילת הכביש זו חברת חפציבה ולא אנחנו.

יצחק עזרא: למה הם לא תובעים את חברת חפציבה?

יצחק עזרא: הנה, כאן כתוב במפורש: דרכי גישה, כביש.

יצחק עזרא: הסכום של בין 5,500 אלף, תלוי בגודל הדירה, ל7,000 שקלים תוך חודש וחצי.

רונית גולשני: בהמשך לשיחתנו בנדון, הריני להביא לידיעתך את פרטי הנושא.

רונית גולשני: ברחוב המעפילים 3 בקטמון הישנה.

רונית גולשני: יש עוד מספר רחובות שחופפים אלינו – אחים, אהרוני, השיירות, מחלקי המים, המצור.

רונית גולשני: לא ידעתי שהולכים לדרוש מאתנו תשלום כזה.

רונית גולשני: זה ממש לא הוגן לבוא ולסלול, להציג עובדה ואפילו לא ליידע את התושבים שהולכים לדרוש מהם תשלום כזה.

רונית גולשני: מעבר לכך, נפגענו מבחינת גניבת מים שהקבלן ביצע במקום ועד היום אנחנו משלמים חשבונות עתק של העירייה, ועוד הרבה מאוד פגיעות שחלו בעקבות הסלילה.

רונית גולשני: והעירייה מחייבת אותנו.

רונית גולשני: יש לנו חשבונות עתק.

רונית גולשני: החשבונות הגיעו אלינו.

רונית גולשני: אנחנו קיבלנו 600 שקלים, 700 שקלים, ואלה הם חשבונות לא הגיוניים בכלל ועד היום אנחנו משלמים אותם והוא מתנער מהאחריות והעירייה דורשת מאתנו לשלם את זה.

רונית גולשני: בעקבות השינוי והשיפוץ.

שפרה רון: אבל אני גם הבאתי את הקטע מהחוזה של הדיירים שגרים.

שפרה רון: במקרה אני גרה במעפילים 3 ואני מהדיירים הוותיקים שקנתה את הדירה מהקבלן בשנת 1977-76.

שפרה רון: בפירוש בחוזה הוא כתב שאנחנו משלמים את הסכום ששילמנו והוא כותב: "להסרת ספקות, מוצהר בזה כי מחיר הדירה כולל הוצאות פיתוח עבור חיבורו של הבניין לרשתות החשמל, המים, הביוב ועבור הוצאות גינון, פיתוח החצר, לרבות אגרה עבור סלילת כביש ומדרכה".

שפרה רון: מעבר לזה, כתבו לי מהעירייה שהם החליטו על הסלילה בינואר 1998.

שפרה רון: אנחנו לא ידענו על זה.

שפרה רון: יום אחד מצאנו את עצמנו עם הכביש סגור ודחפורים עובדים על הכביש.

שפרה רון: הם הורידו קצת את השיפוע, כי היה שם איזשהו שיפוע, אבל הכביש היה סלול, לא היו מדרכות.

שפרה רון: מעבר לזה, אנחנו כדיירים, הייתה לנו כניסה לחניה מרחוב המעפילים, אבל עכשיו חסמו אותנו והכביש בכלל לא לשימושנו.

שפרה רון: אנחנו פשוט לא משתמשים בו.

שפרה רון: הוא הפך לציר ראשי לטובת כל התושבים שצריכים להגיע לתלפיות מהמרכז או מהדרום או מהמזרח.

שפרה רון: בניין שהוא פינתי, והעבירו אותנו לכניסה מסביב, וכפי שגברת גולשני ציינה, זה מאוד מסוכן.

שפרה רון: יש שם המון בתי-כנסת, כל הציבור שבא לשם נכנס לחניה שלנו, יש שם מקווה שלא נותנים לנו אפילו לחנות.

שפרה רון: שלמה.

שפרה רון: כולם באים לבית-הכנסת ואנחנו לא יכולים לצאת מהחניה, מעבר לזה שאין לנו שדה ראייה.

אמנון כהן: לשלם?

שפרה רון: אלף שקלים ויש כאלה שקיבלו 12,000 אלף.

שפרה רון: "בבדיקה יסודית שנעשתה מתברר שעיריית ירושלים לא חייבה ולא דרשה כל תשלום בעבר בגין עבודות שבנדון, לא את הקבלן ולא את בעלי הנכסים ולכן אין כל אחיזה במציאות לטענתך כי שולם בעבר סכום כלשהו".

בשעה 8: הכביש היה סלול.

בשעה 8: אני מצאתי בעירייה שההחלטה היא משנת 1973-72, אבל אנחנו לא ידענו כלום.

בשעה 8: אנחנו גרים שם משנת 1982 ויש אחרים שהם ותיקים ממני ואף אחד לא ידע כלום.

בשעה 8: כל הזמן לא הייתה לנו מדרכה, היה תמיד לכלוך ותמיד הייתי בשיחות עם העירייה שיבואו לטאטא את הרחוב, אמרו לי שלא מטאטאים כי אין לנו כביש, אבל אנחנו תמיד שילמנו לפי אזור מגורים א'.

בשעה 8: את הארנונה הגבוהה ביותר אנחנו שילמנו.

בשעה 8: אני טוענת שהעירייה דאגה מראש לקבל את הכיסוי על העבודות האלה ולא שהיא תבוא עכשיו לבקש מאתנו, כי אנחנו תמיד שילמנו לפי אזור א' בשעה שלא היינו אזור א'.

אמנון כהן: החניה שלכם, כך שלכם אין היכן לחנות ואתם מקבלים דוחות כי אתם לא חונים במקום?

שפרה רון: גם לגבי הסלילה – זאת לא סלילה אלא זו הרחבה.

שפרה רון: לעשרים אלף שקלים.

שפרה רון: 24-17 אלף שקלים.

רוז גרינברג: להם ארבעה בוררים והם הסכימו לבורר אחד.

רוז גרינברג: הבורר הזה פסק סוף סוף אחרי מאבק שנמשך שלוש שנים שהם ישלמו שבעים אחוז מהערך של הסכום שהם קיבלו.

רוז גרינברג: מסתבר שהעירייה מנסה לסגת מההסדר הזה.

רוז גרינברג: גם שם הבעיה שהייתה האם זו הרחבה או סלילת כביש חדש.

רוז גרינברג: כולם יודעים שהיו כבישים בירושלים באזור שלנו וכל השנים שילמנו כאזור א'.

רוז גרינברג: הם טוענים שזו סלילת כביש חדש אבל אנחנו אומרים שזאת הרחבה.

אמנון כהן: רק בירושלים אלא בכלל.

אמנון כהן: מדיניות הרחבה או לא הרחבה, איך עובר ההליך הזה וכולי.

אמנון כהן: לאחר מכן אני ארצה לשמוע את התייחסות משרד הפנים ולאחר מכן נשמע את עיריית ירושלים.

אורנה להמן: עירוניים ב70-30- אחוז.

אורנה להמן: 70 אחוז תחבורה, 30 אחוז רשויות מקומיות.

אורנה להמן: רק על כבישים עורקיים בעיר.

אורנה להמן: כבישים לא עורקיים, זה בטיפול הרשויות המקומיות.

אורנה להמן: אנחנו לא יודעים איך הם גובים את ההיטלים.

אורנה להמן: לעורקים מסויימים שהם רוצים, אנחנו דנים בזה ובודקים לגופו אם יש צורך.

אמנון כהן: פתר בעיה של העיר, בעיה של שכונה מסויימת וזה יכול להיות גם עורק.

אמנון כהן: אולי כאן העיר לא עשתה את ההליכים הנכונים לגשת למשרד התחבורה כי יכול להיות שהעירייה הייתה מתוקצבת באחוז מסויימת ואז הדיירים לא היו צריכים לשלם.

אורנה להמן: מגדירה בדיוק מהו עורק עירוני, מהו עורק ראשי.

אורנה להמן: דנים לפי נפחי תנועה, לפי כל מיני קריטריונים.

אורנה להמן: אנחנו הולכים לפי מערכת של תוכנית אב לתחבורה כשבדקו את כל הצירים, הגדירו אותם לפי היררכיה מסויימת.

אורנה להמן: המקומיות.

אמנון כהן: שנציגי עיריית ירושלים ייפגשו עם הממונה על הנושא הזה, אולי חלק מהרחובות ייכנסו – ואולי אפילו לפנים משורת הדין – ואז ירד מהתושבים נטל.

אמנון כהן: אפשר יהיה לעשות דבר כזה?

אורנה להמן: העורקים מחדש.

אורנה להמן: אם חלו שינויים, תהיה הגדרה מפורטת לפי נפחי תנועה, לפי הקריטריונים, ואז אפשר להכין תוכנית אב חדשה לירושלים.

חמי אבנרי: חוקי עזר ויש לנו דיונים רבים מאוד בנושאים של פיתוח וסלילה בפרט וגם מחשבות על תעריפים ארציים.

חמי אבנרי: מדי פעם שאלות מהסוג הזה עולות ואנחנו דנים בהן.

אמנון כהן: שהתופעה הזאת קיימת גם בערים אחרות.

אמנון כהן: הייתי רוצה לדעת מה המדיניות של משרד הפנים והאם יש אליכם פניות גם מאזורים אחרים בארץ או שמדובר בתופעה מקומית נקודתית של העיר ירושלים.

חמי אבנרי: תושבים שמגיע למשרד הפנים הוא קטן מאוד.

חמי אבנרי: אני שומע מדי פעם ורואה שיש פעילות ענפה מאוד של התדיינות בין תושבים לבין רשויות מקומיות, ואני מניח שחלקה נגמרת בפשרה, חלקה בבוררות, חלקה בחיובים, חלקם הולכים לבתי-המשפט, אם זה התושבים ואם זה העירייה, וזה גם נגמר לפעמים בפסקי-דין לזכות או לחובה, תלוי בנסיבות.

חמי אבנרי: יש פה כמה וכמה נושאים שהועלו שהם מעורבים ובכל אחד מהם צריך לדון בנפרד.

חמי אבנרי: רמת הדברים שעולים אלינו למשרד הפנים היא קטנה, גם בגלל שאחרי שהחוק הזה נחקק אין לנו יכולת לשנות אותו כמשרד הפנים.

חמי אבנרי: גם אם נניח אנחנו מוצאים מצב שבו תושב פונה ולדעתנו הוא צודק וחוק העזר איננו תקין או החיוב בגין חוק עזר איננו תקין, אין לנו שום סמכות להגיד לו והפנייה היא רק דרך בית-משפט.

אמנון כהן: המחוקקים לחוקק את החוק או לשנות את החוק על-מנת שלא נעמוד במצבים כאלה.

חמי אבנרי: ראשית.

אמנון כהן: ירושלים תציג את הדברים.

אמנון כהן: שמדבר, במידה שהשאלות נוגעות אליו, שיתייחס לשאלות שלי כמובן בנוסף למה שציינו כאן התושבים.

אמנון כהן: קודם כל להתייחס לשאלות שהועלו כאן ולאחר מכן נתייחס לרמה הארצית.

אמנון כהן: ראיתי שניתנו הנחות ואני רוצה לדעת מה הקריטריונים, אם הם קיימים, ואם אין פה אפליה לרעה למי שלא מקורב.

אמנון כהן: אם יש קשיש שלא מכיר אף אחד בעירייה, הוא ניזוק כי אין לו קשרים בעירייה והוא לא מכיר יועץ לראש העיר או חבר מועצה כלשהו.

אמנון כהן: בגדול המטרה היא לסלול כביש חדש ולהרחיב אותו, שזה צורך לתושבי העיר, אבל כאן אנחנו רואים שקורה הפוך.

אמנון כהן: התושבים שגרים במקום, לוקחים להם את מקומות החניה והסכנה של יציאה לכביש, הרעש הסביבתי.

אמנון כהן: למעשה הם גם משלמים על האי-נוחות, גם על הפגיעה בתדמית, גם ירידה במחירי הדירות ועוד משלמים עבור ל "ההנאה" הזאת תוך עשרה ימים ואם לא, הם יעמדו למשפט.

אמנון כהן: האם העירייה בדקה שאת הכבישים האלה אפשר אולי להפוך לעורק ראשי או להגדרה אחרת שכן אפשר יהיה לתקצב את זה על-ידי משרד ממשלתי זה או אחר?

אמנון כהן: אם זה סלילה או הרחבה, תוך כמה זמן מותר לדרוש מדייר – שבחוזה שלו כתוב שהוא שילם על הפיתוח הסביבתי, על המדרכות, על הכבישים בשנה מסיימת – לאחר כמה שנים ניתן לדרוש זאת ממנו, האם זה מעוגן בחוק עזר עירוני?

אמנון כהן: האם מותר לסלול כביש מחדש או להרחיבו ולחייב בזה את הדיירים ולבקש מהם תשלום נוסף?

קריאה: הרחבה.

קריאה: אין קריטריון.

אסא אליאב: אותי.

אסא אליאב: רבע שעה זה באמת מעט זמן, אבל אני אשתדל.

שלומית קואולמן: בחורה בשם רונית בלשכת המנכ"ל.

שלומית קואולמן: שאלתי אם מישהו רוצה לשאול שאלות ומה שמות אלה שיבואו לישיבה.

אסא אליאב: אני אומר למען יעילות הדיון, הנה עכשיו שמענו רחוב רבקה ורחוב המעפילים.

אסא אליאב: זאת הערה כללית ולא מהותית.

אסא אליאב: שמי שמממן את הסלילה של הכבישים הפנימיים הם התושבים, בעלי הנכסים.

אסא אליאב: על הנקודה הזאת אולי אפשר להתווכח, אבל זה המצב החוקי, כי מישהו צריך לממן את זה.

אסא אליאב: במדינה.

אסא אליאב: שכולנו מכירים אותו והוא מוגדר כביש עורקי, המדינה – קרי, משרד התחבורה – משתתפת בשבעים אחוז והרשות בשלושים אחוז.

אסא אליאב: מה שלא נכנס לזה, נרצה או לא נרצה, מי שמממן את זה, הם התושבים בעלי הנכסים.

אמנון כהן: כתוב שם פיתוח והכל.

אסא אליאב: נניח שכתוב שהוא מתחייב לשלם את מס ההכנסה או מס שבח, בא מנהל מס שבח ואומר בסדר, עשיתם חוזה, אבל אני לא קיבלתי את שלי.

אסא אליאב: אז בהיבט העקרוני צריך לבדוק.

אסא אליאב: הרי זה הסכם בין דייר לבין קבלן.

אמנון כהן: העבודה הדרושה על-מנת שיהיה ראוי למגורים.

אסא אליאב: את כל הדרישות של היתר הבנייה וזה כולל גם את הפיתוח לפי אותו היתר.

אסא אליאב: זה לא אומר שבטופס 4 אם יש כביש, נתתי על כביש ציבורי ראשי.

אסא אליאב: טופס 4 מגדיר לי שהבניין ראוי לאכלוס אחרי שהוא מילא את דרישות החוק לעניין היתר הבנייה.

אסא אליאב: בהיתר הבנייה קודם כל בונים את אותו בניין ומגדירים בהיתר עצמו איזה עבודות פיתוח צריך לעשות.

אסא אליאב: נכון שלפעמים אם מבצעים אותו זמן את הסלילה, מתעוררת גם השאלה של ההיטל של הכבישים, ואז גובים את זה באותו זמן, אבל זה לא בהכרח ככה.

אמנון כהן: לי מדרכות?

דן ויסמן: והעירייה באה וסוללת את הרחוב כולל מדרכות.

אמנון כהן: סוללת, כן.

אמנון כהן: אבל כאן הקבלן סלל, הוא לקח את זה על עצמו.

דן ויסמן: שהוא שילם לעיריית ירושלים את כל החובות.

דן ויסמן: אנחנו סללנו את הרחוב הזה בפעם הראשונה וסללנו את המדרכות פעם ראשונה וסללנו את הכביש פעם ראשונה.

דן ויסמן: אז על-פי חוק עזר עירוני, כל מי שגובל עם הכביש שאנחנו סללנו, צריך לשלם את זה.

חמי אבנרי: כן אספלט.

חמי אבנרי: אני מבין שזה לא הוגדר ככביש.

אמנון כהן: לתת טופס 4 למקום שאין בו מדרכה.

אמנון כהן: או העירייה או הקבלן מבצע את סיום העבודה, אבל לא יכולים להכניס דייר למקום כשאין מדרכה או שהמדרכה לא הושלמה או שהכביש לא הושלם.

אמנון כהן: אין דבר כזה.

אמנון כהן: סביבתי.

אמנון כהן: אני משלם, הדייר משלם, לא משנה אם זה החוזה בין העירייה לבין הקבלן.

אמנון כהן: זה לא משנה בכלל.

אסא אליאב: בקצרה אגיד מה ההליכים.

אמנון כהן: העירייה לא בדקה נכון שלא עשו את עבודת התשתית כמו שצריך, מדוע קיבלו אישור?

אמנון כהן: בדקת.

אסא אליאב: נדמה לי שהייתה שם דרך מתקופת המנדט, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

דן ויסמן: שגרים בצד הזוגי שהם שילמו ואלו שגרים בצד הלא זוגי לא שילמו.

דן ויסמן: הסלילה הייתה בהסכם עם חברה כלכלית תמורת קיזוז היטלים.

דן ויסמן: הם סללו את הכביש תמורת קיזוז היטלים.

דן ויסמן: זאת אומרת, במקום לבקש היטל, הם שילמו בצורה של ביצוע עבודות סלילת כביש.

דן ויסמן: מבחינתנו סללנו כביש מ-א' ועד ת'.

דן ויסמן: אתה זוכר כמוני שיש שינוי.

דן ויסמן: כל אלה שנמצאים בצד הלא זוגי זה בעצם מינימרקט.

דן ויסמן: להריסה.

אמנון כהן: חיוב.

דן ויסמן: אתה גר ממול.

קרן גרין: הדיירים שמתגוררים באותו צד של החברה הכלכלית, אלה שמתגוררים באותו מבנה.

קרן גרין: הדיירים הפרטיים, לא החברה הכלכלית.

דן ויסמן: את המקרה.

אמנון כהן: כביש ונשלם?

ריטה לדינסקי: שבוצעו עד אותו מועד הם לא חלים מאותה תקופה והלאה.

אמנון כהן: היא אומרת שמפרסמים לפני שמבצעים סלילת כביש, אבל הדיירים אומרים שהם לא קיבלו שום דבר.

ריטה לדינסקי: הודעות לאחר הפרסום בעיתונות בצורה ברורה וכל מי שרוצה להתנגד או לטעון משהו אם אלה הם ועדי השכונות, יש לו זכות לפנות למועצת עיריית ירושלים ולטעון נגד אותה עבודה שרוצים לבצע.

אמנון כהן: פר דירה.

אמנון כהן: אז כשרוצים לגבות את הכסף, שולחים הודעה שאנחנו מתכננים לסלול כביש באזור מגוריכם, אם יש לכם איזה התנגדויות, או איזה הבהרות או איזה הצעות – תתקשרו.

אמנון כהן: אי-אפשר לקבל את כולכם בבת-אחת, אז שיבוא מישהו מטעמכם.

ריטה לדינסקי: עיריית ירושלים ואני מייצגת את עיריית ירושלים.

ריטה לדינסקי: לגבי התחלת עבודה, יש פרסום כללי שזה ממחלקת הדרכים לאחר שמבצעים את העבודות ההנדסיות, בודקים את העלויות, מודדים את השטחים שגובלים עם אותו נכס שאליהם צריך לשלוח את ההודעות, מטרג' וכל התחשיבים ביחד, אם זה סלילה, אם זה הרחבה ולפי זה עושים תחשיב כללי ולאחר מכן תיק העבודה מגיע אלינו לגבייה, כבר למשלוח הודעות ספציפיות פרטניות לכל תושב ותושב שגובל עם אותה חלקה.

ריטה לדינסקי: אצלנו, לאחר שכבר יש את החלטת המועצה, ולאחר שכבר פרסמו את זה והייתה הזכות לתושבים להתנגד, רק לאחר מכן עם תחילת ביצוע העבודה, אנחנו מוציאים הודעות לתושבים ולאדון יש את ההודעה והוא יכול גם להקריא מה כתוב בה שבהתאם להחלטת מועצת העירייה, על-פי חוק עזר כזה וכזה, אנחנו פונים אליכם בבקשה לבוא ולהסדיר את עניין התשלום שמתייחס לשטח כזה וכזה, ויש גם פירוט, כי זה שטח שמופיע אצלנו בנוגע לארנונה, תעריף קבוע שנקבע במחלקת דרכים לאחר שעשו את כל התחשיב הכולל לפי התעריף הקבוע וחלוקה בין כל התושבים, וזה נשלח לכל תושב ותושב באופן פרטני.

ריטה לדינסקי: כל אלה שהם חייבים על-פי חוק עזר עירוני ועל-פי ההודעות שפורסמו בכלים מתאימים, כלי תקשורת מתאימים, שזה עיתונות, הם קיבלו הודעות לאחר מכן לבוא ולשלם ולהסדיר את החובות שלהם.

אמנון כהן: הדיירים?

ריטה לדינסקי: לסלילת כבישים.

ריטה לדינסקי: קודם כל, זה עניין פלילי ואותם תושבים, אם מישהו גנב להם והם שמו לב, הם היו קודם כל צריכים מיד לשים לב ולחתוך את זה.

ריטה לדינסקי: זה דבר אחד.

ריטה לדינסקי: דבר שני, זה קשור למשטרה.

ריטה לדינסקי: צריך לערב את המשטרה.

ריטה לדינסקי: ותיעול.

ריטה לדינסקי: אני מאוד אשמח לראות מה יש לך שם.

ריטה לדינסקי: לא קיים דבר כזה.

ריטה לדינסקי: המעפילים ורחוב רבקה, ויש עוד איזה אחד או שניים שפנו אלינו שזה היה נטל כבד ולא יכלו לשלם, היו דיונים אצל מנכ"ל העירייה וגם אצל אהרון.

ריטה לדינסקי: מה שאנחנו הסכמנו זה לבוא לקראת התושבים ולא לגבות מהם, למרות שמבחינתנו התשלום היה צריך להתבצע מיידית.

ריטה לדינסקי: אנחנו הסכמנו, למרות שהיו דיונים ועברו שנה ושנתיים ממועד התשלום, הסכמנו לעצור את ההצמדה והריבית על התשלומים ולפרוס את זה מ18- עד מקרים חריגים שיש להם השלמת הכנסה, מקרים קשים מאוד שבאו באופן פרטני אלינו והם זכאים להנחה בארנונה, עוד מעט אני אראה את זה, הם מקבלים פריסה של עד 36 תשלומים ללא הצמדה וללא ריבית.

ריטה לדינסקי: אם אתם רואים את זה כהנחה, או-קיי, זאת הנחה.

ריטה לדינסקי: זה מושג יחיד שאתם יכולים לקרוא לו הנחה.

ריטה לדינסקי: הרחבה זאת לא סלילה.

יוסי כהן: זה נראה שיש כאן אפליה.

יוסי כהן: יש עוד מקרה.

יוסי כהן: יש מקרה שבתים גובלים בשני כבישים ואז הדייר משתתף פעם אחת ולא פעמיים.

דן שטרום: שחקן בעניין הזה.

דן שטרום: מדובר כאן במס שמוטל על-ידי הרשות המקומית על הדייר ויש כאן הרבה בעיות.

דן שטרום: ראינו.

דן שטרום: אבל המינהל כמינהל מקרקעי ישראל הוא לא צד בעניין הזה.

דן שטרום: אני עוסק בתלונות במינהל אבל התלונות בנושא הזה לא מגיעות למינהל.

דן שטרום: אין לי כאן הרבה מה להוסיף מבחינת האפשרות לעזור לנפגעים.

אמנון כהן: צורך אנחנו נקיים דיון ארוך יותר.

אמנון כהן: לא קיבלתי תשובה על הבתים הזוגיים והאי-זוגיים ולמה חלק כן משלמים באותו נושא וחלק לא משלמים.

אמנון כהן: כפי שציין עוזר ראש העיר, אם מדובר בשיקום שכונות, אני רוצה לדעת את זה.

חמי אבנרי: פה בלבול שלא הספקנו לדבר עליו.

חמי אבנרי: מדובר בשיטת היטל ואין שום קשר בין מה שמשרד התחבורה נותן לכביש זה או אחר לבין החיובים.

חמי אבנרי: כלומר, זה לא דמי השתתפות.

חמי אבנרי: התושבים האלה לא שילמו עבור הכביש שלהם אלא הם שילמו בגלל הכביש שלהם.

חמי אבנרי: לכן העניין הזה עצמו אין לו רלוונטיות במיקרו.

חמי אבנרי: גם אם זה יכול להיכלל, זה משנה רק את סך הוצאות העירייה בכל העיר וקביעת התעריף העירוני האחיד.

חמי אבנרי: התושבים משלמים לפי תעריף ההיטל בחוק העזר שהם חייבים.

אמנון כהן: צריך לשלם.

אמנון כהן: איפה השתתפות העירייה?

אמנון כהן: אתה אומר שיש פרמטר מסויים, לפי אורך, לפי גודל, לפי עומק, בסדר, אבל אם יש כביש שעלה סכום מסויים, מתוך זה כמה אחוז דייר משלם וכמה אחוז משלמת העירייה.

אמנון כהן: ראש העיר מקבל תשואות אחרות, הוא פתר את הבעיה.

אמנון כהן: איפה השתתפות העירייה כאן?

אמנון כהן: משרד הפנים, יש לכם מה לומר בנושא?

אמנון כהן: האם סלילת הכביש או הרחבת הכביש לפי הגדרתם כיום, הכל צריך ליפול על הדייר, הכל צריך ליפול על התושב?

אמנון כהן: אין שום השתתפות של העירייה בנדון?

אמנון כהן: לדייר יש אפשרות לומר שהוא כן יכול להשתתף?

חמי אבנרי: הספציפיים.

חמי אבנרי: שאמר אדוני ממינהל מקרקעי ישראל, וזה גם לא דמי השתתפות כמו שהיה בעבר שתושב משלם על הכביש לידו.

חמי אבנרי: היום השיטה היא שהעירייה עושה תחשיב של כל העלויות, של ההוצאות שלה בכל העיר במרכיב שהיא משלמת.

חמי אבנרי: זאת אומרת, אם יש מיליארד שקל הוצאות סלילה ומתוכם משרד תחבורה נותן מאתיים מיליון עבור כלל הכבישים העורקיים, זה החלק שלו, ויש עוד כסף מסויים שבא מהיטל השבחה, ויש עוד איזה מישהו שתורם כביש או מקורות אחרים כלשהם שישנם – כל הדברים האלה יורדים מסך ההוצאות ומה שנשאר, כולו מוטל על העירייה.

חמי אבנרי: את המרכיב הזה שכולו מוטל על העירייה, העירייה לא משלמת מתקציבה השוטף.

חמי אבנרי: היא מטילה את זה באופן מוחלט על כל התושבים בעיר לפי השיטה של החלוקה.

חמי אבנרי: אז נקבע תעריף ואז יש דיון מי צריך לשלם את התעריף ובאיזה נסיבות.

חמי אבנרי: פה יש כמה שיטות, יש פה גם התפתחות, בגלל שעברו משיטת דמי ההשתתפות לשיטת ההיטל.

חמי אבנרי: הנושא של הרחבה היה איזשהו סוג תפר בין שיטת דמי ההשתתפות שחלה בעבר לבין שיטת ההיטל הקיימת היום.

חמי אבנרי: זאת אומרת, אם מישהו שילם בשנת 1950 דמי השתתפות על הכביש לידו, זה היה כביש קטן, אז אומרים לו שעכשיו העיר גדלה, אחרי חמישים שנה, אתה צריך גם לתת שוב איזשהו תשלום מסויים עבור כל הכבישים העורקיים, דרך בגין, יפו, כל מה שקורה בעיר.

חמי אבנרי: אם עכשיו יקרה אירוע שירחיבו לידך את הכביש, אז בהזדמנות הזאת אתה תשלם עבור כלל התשתיות בעיר, כאשר עשו איזשהו מדרג מסויים.

חמי אבנרי: אם בן-אדם גבל ברחוב יפו שכבר בעבר הוא שילם מחיר מאוד גבוה לפי דמי ההשתתפות לרחוב יפו, הוא לא ישוב וישלם כי בעצם אומרים שאת התרומה שלו לתשתיות המרכזיות של העיר הוא כבר שילם בעבר.

חמי אבנרי: זה סיפור ההרחבה כשפה יש איזשהו ויכוח על הרחבה, כן או לא.

אמנון כהן: אפשרות לסיוע, אולי לשנות איזשהו חוק, חקיקה או חקיקת משנה או משהו על-מנת שמקרים כאלה לא יישנו בעתיד?

אמנון כהן: זאת אומרת, איך אנחנו יכולים לעזור, מה עוד שיש כאן מקרים קשים והם חייבים לשלם?

חמי אבנרי: ששמעתי עליה עוד לפני השכונה הזו, גם פסק-הדין שצויין פה לדעתי הוא פסק-דין יחידי בארץ בכלל בנושא, אבל אין גם עד כמה שאני יודע פסיקה הפוכה.

חמי אבנרי: זה תקדים שמואל שילון ברחוב נעמי.

חמי אבנרי: אני חושב שיש פה איזושהי בעיה שהיא בעיה מסויימת של פגיעה בתושבים שרואים משהו שנחזה להיות כביש, ולא רק התושבים שקנו את הדירה אז.

חמי אבנרי: היום תושב בא וקונה דירה, ראה משהו שנחזה להיות כביש ואחרי עשרים שנה באים ואומרים לו שזה היה אספלט ולא היה כביש.

חמי אבנרי: אני חושב שיש פה איזו בעיה ואני לא בטוח איך ניתן למצוא לה פתרון ברמת חוקי העזר.

אמנון כהן: אוכל במערכת שלנו לעזור לציבור.

אמנון כהן: אולי זה יהיה אפילו ברמה הארצית אבל לכן אני יושב כאן.

אמנון כהן: אם יש לך איזו הצעה שתוכל לתת לי כדי שאני אוכל לפחות לדאוג לעתיד.

אמנון כהן: מה שהיה, היה, אבל אני רוצה לראות איך אני יכול לעזור להם.

אמנון כהן: אני לא רוצה שבעתיד יקרו מקרים כאלה.

אמנון כהן: התשובות שאתם שולחים לי, תוך שבוע עד עשרה ימים, תשלחו לי גם בנוגע לגניבות המים.

אמנון כהן: במידה שחברה כלכלית בונה את המקום הזה, מאיפה היא אמורה לקבל את המים, מה ההסדר שלכם עם החברה.

אמנון כהן: הם הרי לא יביאו מים במשאיות.

אמנון כהן: איך אתם מפקחים על זה שזה באמת לא יהיה על חשבון הדייר?

אמנון כהן: אני רוצה לקבל תשובה איך החברה הכלכלית סללה את הכביש במקום הזה.

אמנון כהן: אני מבקש תשובה בכתב.

אמנון כהן: אם צריך, אנחנו נקיים דיון חוזר אחרי שנלמד את הדברים עוד פעם.

אמנון כהן: אתם, הדיירים, תהיו בקשר עוד פעם עם הרשות, תראו מה המקרים כי יש כאן מקרים שאמרתם שקיבלו הנחה ולמעשה זאת לא הייתה הנחה אלא זה ניתן מכיוון שמדובר בשיקום שכונות או קריטריון כזה או אחר, או קיבלו פריסה מסויימת.

אמנון כהן: אם יש לך משהו כתוב ומסודר, תעביר לי.

אמנון כהן: אני מודה לכל המשתתפים בדיון.

אמנון כהן: אתם עזרתם, אולי לא לעצמכם, אבל לעתיד שיהיה בו איזשהו שינוי ואולי גם לכם.

קריאה: עשתה הנחה של שלושים אחוז.

אמנון כהן: אתם תמיד יכולים לפנות אלי.

אמנון כהן: אני יכול לקיים עוד עשרה דיונים בנושא הזה עד שנמצה אותו.

אמנון כהן: אנחנו כאן כדי לעזור לציבור.

קריאה: מהגינה שני מטר.

קריאה: לקחו לנו חצי גינה.

אמנון כהן: תודה רבה לכם.