הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 181, 2002-11-04 10:30

תמר גוז'נסקי: בוקר טוב.

תמר גוז'נסקי: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד.

תמר גוז'נסקי: על סדר היום – מועצת התלמידים – דרכים להתערבותה בהליכים פרלמנטריים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לקדם בברכה את חברי מועצת התלמידים שנמצאים אתנו ואת נציגי משרד החינוך ויתר הגורמים.

תמר גוז'נסקי: אני מבינה שאני צריכה לברך את רביד בן-זאב על בחירתה ליושבת ראש, אני מאחלת לך הצלחה.

תמר גוז'נסקי: רביד בן זאב: תודה רבה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו קיימנו דיון דומה לפני שלוש שנים כשהוועדה הוקמה, במטרה להבהיר למועצת התלמידים ולכל הגורמים את המסר, שהוועדה מעונינת מאד בשיתוף פעולה הדוק עם מועצת התלמידים מתוך ראייה שאם אנחנו רוצים נציגים של נוער – אין לנו נציגות יותר מובהקת במובן של נציגות נבחרת – מאשר מועצת תלמידים.

תמר גוז'נסקי: כמובן שאנחנו שמחים שתמיד באים אלינו תלמידים במסגרת הסיורים שלהם בכנסת ומשתתפים בישיבות ואנחנו גם מאד שמחים שהם נוטלים חלק בדיון.

תמר גוז'נסקי: מועצת תלמידים נתפסה – לפחות כשדיברנו על כך לפני שלוש שנים – כמי שיכולה להתמיד ובעצם ליצור מערך של מעורבות ושיתוף פעולה קבוע שישפיע על עבודת הוועדה, כלומר הקריאה הייתה למועצת התלמידים להשפיע על עבודת הוועדה ובעצם על כל הנעשה בכנסת.

תמר גוז'נסקי: במסגרת הזאת, עוד בזמנו של חבר הכנסת דן תיכון, היתה אמנה שחתמנו עליה, שגם המסר שלה היה בכיוון הזה.

תמר גוז'נסקי: מאחר שהכנסת עוסקת בלא מעט נושאים שקשורים לילדים ולבני נוער, חשובה המעורבות.

תמר גוז'נסקי: אני מוכרחה לומר – כשאני מסתכלת אחורה על שלוש השנים שחלפו – שאני לא מרוצה משיתוף הפעולה.

תמר גוז'נסקי: לא הצלחנו לבנות מערך שבו תהיה האזנה הדדית; מועצת תלמידים גילתה עניין מועט במה שקורה בוועדה, ברוב ישיבות הוועדה לא היה נציג של מועצת תלמידים; מועצת תלמידים לא באה עם הצעות, יוזמות לדיונים; אף פעם מועצת תלמידים לא ביקשה דיון בשום נושא – כאילו שאין לכם שום בעיה ושום נושא לא חשוב לכם; לא הבעתם רצון לקדם חקיקה שתגן על זכויות ילדים ונוער בצורה כזאת או אחרת, או כל מיני נושאים שהם דרכים של מעורבות.

תמר גוז'נסקי: ניסינו עם גברת הדרה רוזנבלום ממינהל חינוך ונוער מדי פעם לקדם את הנושא הזה ולהזכיר את הכוונות הטובות שלנו, ואני מוכרחה לציין שלא יצא מזה הרבה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שההפסד הוא של הוועדה , אבל באופן יותר בסיסי זהו ההפסד של הנוער.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר אתם מפסידים מזה שאתם – כמייצגים, והנוער בכלל – הקול שלכם לא נשמע.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מנסים ללחוץ על הכנסת בכל צורה שתיישם את האמנה הבינלאומית לזכויות הילד, שבה יש הדגשה מיוחדת על שמיעת דעתם של ילדים ובני נוער בנושאים הנוגעים להם, ואני חושבת שהאמנה מחייבת את הכנסת ומחייבת במיוחד את הוועדה לקידום מעמד הילד, אבל הדברים לא יצאו.

תמר גוז'נסקי: לכן, מאחר שבכל פעם מתחלף ההרכב ובכל פעם יש אחרים שמנהלים את העניינים, אני מקווה שבדיון היום נבדוק מהם המכשולים, מה מפריע ומה ניתן לעשות כדי לשפר – עד כמה שהכנסת הזאת תתקיים, ולהבא נשאיר זאת גם לכנסת הבאה.

תמר גוז'נסקי: יש כנראה נושאים שיש צורך להבהיר אותם בינינו.

תמר גוז'נסקי: זה בא לידי ביטוי בדיון האחרון בנושא אלימות מורים, שבו היה נציג שלכם.

תמר גוז'נסקי: היום קראתי דו"ח מזעזע על אלימות כלפי נשים וכלפי ילדים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שלראשונה בישראל נעשה מחקר כל כך מקיף וכל כך רציני.

תמר גוז'נסקי: מעבר לכל הנתונים שמופיעים שם על כך שמחצית מהילדים בארץ אומרים שהם נפגעו בצורה כזאת או אחרת מאלימות פיסית או מילולית ועוד כל מיני נתונים מזעזעים, אבל בהקשר של הדיון שלנו היום יש תופעה של קורבנות אלימות שמצדיקים את האלימות כלפיהם ומסבירים אותה, מתרצים אותה.

תמר גוז'נסקי: זו רק דוגמה לנושא מאד קשה.

תמר גוז'נסקי: אם אנחנו דנים באלימות כלפי מורים ובא נער ואומר: מה לעשות, למורים קשה, הילדים קשים היום, המורים מתפרצים – אזי אנחנו בבעיה, יש לנו ויכוח על א'-ב' של זכויות ילדים ונוער.

תמר גוז'נסקי: בשום מקרה ובשום צורה אין זכות למבוגר – כולל למורה – לפגוע ולהפעיל אלימות כלפי ילד, ושום תירוץ לא יעזור, אחרת אנחנו צריכים להשלים עם תופעות האלימות גם בבית, גם בבית-ספר.

תמר גוז'נסקי: אני מביאה זאת רק כדוגמה לנושא שראוי לבירור מאד-מאד רציני לגבי נושא של זכויות ילדים.

תמר גוז'נסקי: אני מאד קיוויתי שהעבודה המשותפת תחולל שינויים ותחולל לפחות התעקשות של ילדים ובני נוער על הזכות שלהם, כמו למשל הזכות לא להיות קורבן של אלימות בשום מקרה ובשום צורה, כולל לא לאלימות מילולית, לא להשפלות, לא להעלבות, ושבעצם מעמד הילד יקבל תנופה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שבתנאים הקיימים היום – כשיותר ויותר ילדים ובני נוער חיים בתנאים חברתיים-כלכליים קשים – עומדת שאלה קשה של מה אנחנו עושים.

תמר גוז'נסקי: האם אנחנו תומכים בחלוקת פיתות עם שוקולד לילדים עניים, לילדים רעבים, או שאולי יש לנו מחשבות אחרות.

תמר גוז'נסקי: הנה הצגתי בפניכם כמה נושאים דחופים, ועוד לא הגעתי לנושאים של חקיקה ולנושאים שבהם ניתן להגן על זכויות ילדים.

תמר גוז'נסקי: עוד מעט צריך להיכנס לתוקפו חוק שאני מקווה שלפחות יעלה את המודעות, שאומר שבכל הצעת חוק שנוגעת לילדים יצטרך להיכתב בדברי ההסבר כיצד זה משפיע על ילדים.

תמר גוז'נסקי: בנקודה הזאת שכל מי שיציע הצעת חוק יצטרך להסביר איך זה משפיע, במי זה פוגע, או אולי למי זה עוזר – הכוונה הייתה לומר שלילדים יש אינטרסים, יש זכויות, ואנחנו צריכים להתייחס לכך.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא יכולים להגיד שמאחר שהם ילדים, אנחנו המבוגרים יודעים את הכל ואנחנו נחליט והם רק יהיו בעצם מבצעים או מושפעים מההחלטות שלנו.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להביע שוב ולהדגיש את הרצון שלי ואני חושבת של הרבה חברי כנסת לעבוד אתכם, לשתף פעולה אתכם ולשמוע מכם, והייתי אומרת אפילו יותר מזה – להיות נתונים ללחץ מכם.

תמר גוז'נסקי: אני מצפה שמועצת התלמידים תלחץ, תפעיל לחץ עלינו, תדרוש דברים.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר אתם אישית בקרוב תהיו גם אזרחים בוחרים, אבל מעבר לכך, יש לכם אחריות לכל הילדים שאין להם מישהו אחר שבצורה כזאת מוכרת מבטא אותם.

תמר גוז'נסקי: זאת הקריאה שלי אליכם.

תמר גוז'נסקי: הונח כאן מסמך רקע על מועצות התלמידים, אינני יודעת כמה הוא יחדש לכם מעבר למה שאתם יודעים, אבל הוא חשוב לנו כדי להבין את הסמכויות ואת מידת הייצוגיות של המוסד.

תמר גוז'נסקי: אני מציעה שנשמע את רביד ואחר כך כל מי שירצה להצטרף – בבקשה.

תמר גוז'נסקי: רביד בן זאב: בוקר טוב.

תמר גוז'נסקי: זו פעם ראשונה שאני מגיעה לוועדה לקידום מעמד הילד, ואני שמחה לשמוע את הדברים שאת הזכרת בקשר לצורך לשמוע את דעתם של התלמידים ואת דעתם של הילדים על מה שקורה כאן, כי כנראה שבאמת אין מי שייצג אותנו יותר טוב מאשר אנחנו את עצמנו.

תמר גוז'נסקי: כאן כנראה שיש מקום להגדיל את המעורבות שלנו בתוך הפעילות שנעשית.

תמר גוז'נסקי: אני יכולה לספר על כמה דברים שנעשים בזמן האחרון בתוך מועצת התלמידים והנוער הארצית בנושאים שהזכרת, ואלה נושאים שעומדים על הפרק של כולנו – אם זה נושא העוני, אם זה נושא האלימות, אם זה נושא ההיערכות לשעת חירום, לשעות יותר קשות שיכול להיות שיגיעו.

תמר גוז'נסקי: כמו כן, נושא של תאונות דרכים, טיפול בהתמכרויות שונות כמו סמים, אלכוהול.

תמר גוז'נסקי: בנושא היערכות לשעת חירום אנחנו היום בודקים כמה תוכניות של היערכות בעיקר בתוך המועצות הרשותיות – אם זה בחלוקה של צעצועים, מצרכים לקהילות היותר הנזקקות בתוך הרשויות.

תמר גוז'נסקי: אחד הרעיונות שעלו זה למשל בדיקה של מקלטים בתוך הרשויות – כל מיני דברים שהנוער יכול לעזור בהם בקהילה שבה הוא חי, ואם הוא יידרש לכך, הוא יעשה זאת בשעה שיהיה צורך.

תמר גוז'נסקי: אנחנו שותפים לכל מיני ועדות בתוך משרד החינוך שדנות למשל בנושא אלימות.

תמר גוז'נסקי: בשבוע שעבר הפנינו את הבקשה שלנו להשתתף בוועדה למניעת התמכרויות – בעיקר סמים ואלכוהול – הפנינו את הבקשה לשרת החינוך, וגם בנושא הזה אנחנו מאד-מאד מעונינים להשתלב.

תמר גוז'נסקי: המועצה הארצית כרגע דנה בכמה נושאים – אם זה עניין של תאונות דרכים, שאנחנו בקשר עם כמה גופים לבדוק דרכים לטיפול בנושא מאחר שזו הפכה למכת מדינה שבעיקר בני נוער הם מי שסובלים ממנה; אם זה השתלבות בנושא של חקיקה בכנסת של החוק של נהג חדש, שגם שם אנחנו מייצגים את בני הנוער.

אור ליבמן: הפריעה לי נקודה מסוימת משום שאנחנו כן מנסים להשפיע וכן מנסים לשנות.

אור ליבמן: לדוגמה, ישבנו בוועדת הכלכלה ואנחנו כותבים עכשיו מכתב לאברהם פורז – בקרוב יש לנו מליאה ששם נעלה את הנושא הזה, ואנחנו כן משנים ומנסים להשפיע.

רביד בן זאב: זה בסקירה קצרה לגבי הפעילות ובעצם מה אנחנו מצפים מהפעילות המשותפת יחד עם הכנסת.

רביד בן זאב: זה לא סוד שבשנתיים האחרונות קיימת בעיה והיא הבאת נציגים מכל מיני מקומות בארץ.

רביד בן זאב: זה מביא אותנו למצב שישנם אזורים שהם יותר מיוצגים כי התחבורה יותר קלה, כי המצב הוא יותר רגוע, וישנם מקומות שבהחלט יש בהם נוכחות שהיא בעייתית – אם זה עניין של שעות, אם עניין של בטיחות מבחינת ההגעה.

רביד בן זאב: גם זה נושא שמקשה על פעילות המועצות משום שיש אוכלוסיות שלמות של בני נוער שגרים באזור גיאוגרפי מסוים ויש להם קושי להיות מיוצגים בתוך המועצה הארצית ובתוך המועצה המחוזית, או בתוך כל גוף שאמור לייצג אותם והפעילות שלו נפגעת מעצם זה שלא מגיעים נציגים מאותו אזור.

רביד בן זאב: אור ליבמן: ממחוז מרכז לא מגיעים נציגים – לדוגמה מאריאל.

רביד בן זאב: נעמי ריפטין: האם יש נציגים מהמגזר הערבי?

הדרה רוזנבלום: ודאי.

הדרה רוזנבלום: רביד בן זאב: יש נציגים דרוזים ויש נציגים בדואים.

הדרה רוזנבלום: באמת אפשר להגיד שיש שילוב של כל שכבות האוכלוסייה, כל סוגי בני הנוער וכל הרבדים שאנחנו מכירים בתוך המועצה הארצית, בתוך המועצות המחוזיות, בתוך הרשויות – אם זה מתוך בתי-ספר, אם זה מתנועות נוער, אם זה מארגונים שונים.

הדרה רוזנבלום: הייצוג קיים.

הדרה רוזנבלום: הוא נפגע בזמן האחרון מכל מיני סיבות – גם סיבה ביטחונית – אבל המועצה הארצית בנהלים שלה ובתקנות שהיא קבעה לעצמה, בתקנון העל ובכל מיני מסמכים כאלה, כן מוצאת מקום – אם זה מקום משוריין במועצה הארצית לנציג דרוזי ובדואי – כדי לדאוג שכל בני הנוער ייוצגו בתוך המועצה.

תמר גוז'נסקי: אני מוכרחה לומר שבנציגות שבאה לישיבות הוועדה לא ראיתי את הגיוון הזה.

תמר גוז'נסקי: הדרה רוזנבלום: הם לא רוצים לבוא לירושלים.

תמר גוז'נסקי: האמת היא שאחת הוועדות שהכי הרבה משתתפים בה זו דווקא ועדת החינוך כי שם יש הרבה מאד בעיות שמעסיקות אותם מעצם היותם תלמידים.

תמר גוז'נסקי: פונים אליהם והם בהחלט גם פונים ליושב ראש הוועדה בעצמו בבקשות להעלות נושאים שונים שהם מבקשים להעלות על סדר היום.

תמר גוז'נסקי: לא אחת הם אפילו מקבלים נזיפה איך הם מעלים זאת שם ולא מעלים את זה ישר במשרד החינוך, כי לפעמים יש בעיות שהם רוצים להעלות לסדר היום, ואם זה עולה אז לפחות מתקיים דיון.

תמר גוז'נסקי: אנחנו כל הזמן עוסקים בנושאים של שוויון הזדמנויות וצורכי האחר והשונה.

תמר גוז'נסקי: החבורה שיושבת כאן היא חדשה, אבל נציגים שלנו היו שותפים בוועדה של השופטת סביונה רוט-לוין בכל הנושא של אמנת זכויות הילד.

תמר גוז'נסקי: הועלתה הצעה וזה הובא גם בפניהם, ערכנו על כך יום שלם של דיונים.

תמר גוז'נסקי: משום מה היתה תחושה שזה הולך כעת לאיזושהי רמה של חקיקה.

תמר גוז'נסקי: למשל בחנוכה יש לנו 1,200 בני נוער שישתתפו במחנות.

תמר גוז'נסקי: אחת היחידות שאנחנו הולכים להעביר זה לקראת ה-10 בדצמבר – שזה יום זכויות האדם – אנחנו רוצים שכל נציג מועצה יוכל לפחות בבית הספר לסייע כי אנחנו לא יודעים אם המחנכים יעשו פעילויות, אבל להעביר איזשהו שיעור בנושא של זכויות האדם.

תמר גוז'נסקי: היה ויכוח עם הילדים כי הם טענו שהם מעדיפים לעסוק בזכויות הילד על זכויות האדם, אבל אני יודעת שיציינו במשרד החינוך את זכויות האדם.

תמר גוז'נסקי: אם יחליטו בבית הספר שרוצים לעסוק בזכויות הילד – הרשות בידם.

תמר גוז'נסקי: אנחנו באמת נתקלים בזמן האחרון בקשיים כאשר הסיבה העיקרית שאני רואה היא סיבה כלכלית – אם זה ברשויות.

תמר גוז'נסקי: ראשית, מה שנפגע זה שעות הפנאי והבלתי פורמלי.

תמר גוז'נסקי: אם יש כסף, לא בדיוק יתנו למנחה ללכת להשתלמות או יתנו לו שעות הנחייה.

תמר גוז'נסקי: גם לגבי הפעילויות, כמובן שהמצב של הרשויות אינו טוב.

תמר גוז'נסקי: כמובן, מי שהיה כל הזמן מבוסס ומצבו היה טוב – זה כבר נמשך מכוח האנרציה.

תמר גוז'נסקי: יש איזשהו אור כעת משום שבשנה הבאה אמורות להתקיים בחירות, ומשנה הבאה ילדים בגיל 17 כבר יוכלו להצביע לרשויות המקומיות, אז משלא לשמה בא לשמה ופתאום אומרים – אולי את יכולה לעזור לנו, לתת לנו קורס או הנחייה איך להקים מועצות כאלה.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: את מדברת על עצם קיומן של מועצות תלמידים?

תמר גוז'נסקי: הדרה רוזנבלום: הם לא יכולים ללא שמישהו יעזור להם, יוביל אותם – לפחות אכסניה, מקום שניתן אפילו להשתמש בפקסים, בטלפונים.

תמר גוז'נסקי: אם אין כסף ברשות – יש כאן בעיה.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מועצת תלמידים לא מעוגנת בהוצאות?

תמר גוז'נסקי: הדרה רוזנבלום: בבתי ספר כן.

תמר גוז'נסקי: אנחנו במשרד החינוך משלמים את הנסיעות לכל הילדים במחוזית ובארצית.

תמר גוז'נסקי: בתוך הרשות לא מדובר בהוצאות כל כך גדולות של נסיעות, אבל כאשר הם מגיעים אלינו, אנחנו מחזירים להם החזרים עבור נסיעות והם גם מקבלים כיבוד.

תמר גוז'נסקי: נניח טלפונים אנחנו לא משלמים, כמו כן פקסים ואינטרנט.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מנסים כעת למצוא דרכים חלופיות לפעילות כדי שיהיו פחות על הכבישים, קיימת עם זה בעיה מאד קשה.

תמר גוז'נסקי: גם ההורים לא מסכימים אלא אם כן יהיה מלווה, ואז צריך לממן את המלווה.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, יש בזמן האחרון לוגיסטיקה שבגלל המצב הביטחוני משפיעה גם על הפעילות שלהם.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מנסים להתגבר על כך.

תמר גוז'נסקי: לדוגמה, רביד גרה ברמת-צבי ליד עפולה – אני יודעת שאצלם מדי פגישה באים ליישוב אחר.

תמר גוז'נסקי: ליאת בלמס: שמי ליאת, אני מגיעה מחיפה.

תמר גוז'נסקי: אני מלווה של מועצת הנוער העירונית, שיושבים כאן נציגיה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו קיבלנו את הזימון והגענו לכאן בפעם הראשונה.

תמר גוז'נסקי: הייתי רוצה לציין בהמשך לדבריה של הדרה את החיוביות מתוך המקום שממנו אנחנו מגיעים מבחינת הנושא שאנחנו דנים בו היום.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: את מורה במקצועך?

תמר גוז'נסקי: ליאת בלמס: לא.

תמר גוז'נסקי: אני כרגע לומדת תואר שני מדע המדינה ומינהל ציבורי, ואני מלווה את המועצה.

תמר גוז'נסקי: הדרה רוזנבלום: אגב, זה הפרופיל של האנשים שמלווים את המועצות – הם בדרך כלל סטודנטים צעירים.

תמר גוז'נסקי: ליאת בלמס: מבחינה עירונית דווקא יש הרבה תמיכה ואכסניה מאד-מאד טובה למועצת הנוער.

תמר גוז'נסקי: אמנם אנחנו שוכנים במקלט אך יש לנו מחשב, פקס, טלפון – דברים שאני חייבת לציין שהם לא מובנים מאליהם ביכולת פיתוח המנהיגות העצמית, הפעולה העצמית והשפעת הלחץ על המקורות הפרלמנטריים.

תמר גוז'נסקי: גם אם המועצה מתוקצבת בתקציב עירוני – והיא מתוקצבת – עדיין יש להם את חופש הפעולה בגבולות הנכונים כמובן, ולכן אני נמצאת בתפקידי, עדיין יש את חופש הפעולה להביע תביעות לראש העיר, לישיבות מועצת עיר, לוועדות עירוניות.

תמר גוז'נסקי: גיא - שהוא יושב ראש המועצה – הוא חדש, הוא מקבל מינוי בקרוב כיועץ ראש העיר לענייני נוער.

תמר גוז'נסקי: נכון, אפשר לומר שזו רק כותרת, אבל קודמתו שיצאה מהתפקיד ניצלה את זה ביתר שאת והגישה אינספור בקשות ותביעות לגבי מעורבות של תלמידים ונוער.

תמר גוז'נסקי: אני מאד מברכת על כך שראיתם לנכון להזמין אותנו – גם אם אנחנו לא דרך המחוז או דרך הארצי – כדי גם לראות לפעמים את המקומות הקטנים – לא כל כך קטנים, אבל בהשוואה לעיריות המקרו שיש כאן, אנחנו באים ממיקרו מסוים – ולהדגיש שאם דיברנו קודם על נושא השוויון, זה גם נושא שאנחנו מטפלים בו.

תמר גוז'נסקי: השנה אנחנו לוקחים את ערך הפלורליזם כנושא מאד חזק, במיוחד משום שחיפה מסמלת בצורה הטובה ביותר את הנושא של ערבים, יהודים, חילוניים ודתיים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו רואים את הקושי – גם שלנו במועצה – להביא נוער ערבי.

תמר גוז'נסקי: אני שואלת את עצמי, בתור מלווה – נער ערבי צריך להגיע לישיבת מועצה ולשאול את עצמו מה נותנים לי כאן כדי שאני אשאר כאן, ברמה הכי בסיסית, מה אני מקבל כאן, מה יוצא לי מזה בתור נער ערבי שגר בעיר חיפה, וזה המוטו שאנחנו מנסים עכשיו ללכת לאורו.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: לפי תיקון לחוק הרשויות המקומיות – בכל רשות מקומית, בכל עיר, הוקמה ועדה לקידום מעמד הילד.

תמר גוז'נסקי: האם יש לכם שיתוף פעולה עם הוועדה הזאת?

תמר גוז'נסקי: ליאת בלמס: קודם כל, לא ידענו על כך.

תמר גוז'נסקי: אני מתוודה ואומרת בצורה גלויה שלא תמיד הדברים "נוחתים" למטה מבחינת השינויים שקורים – אני מדברת על המועצות הרשותיות – לא תמיד מגיעים כל השינויים התחיקתיים ודברים שנעשים ברמה הפרלמנטרית.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אתם לא צריכים להקים את הוועדה.

תמר גוז'נסקי: האם לא הזמינו אתכם?

תמר גוז'נסקי: ליאת בלמס: לא.

תמר גוז'נסקי: כאן זה התפקיד שלנו.

תמר גוז'נסקי: גיא כעת נכנס לתפקידו וזה אחד הדברים הראשונים שדיברנו עליהם בשיחה הראשונית שלנו – הוא כנער צריך להגיש מכתב שמברר מהן הוועדות שנוער משתתף בהן ולקחת בהן חלק, מלבד ועדת הנוער שבה יש מינוי לחבר מועצת נוער, אבל בשאר הוועדות הדברים כרגע בהבנייה.

תמר גוז'נסקי: הדרה רוזנבלום: בבירור שעשינו הם לא הקימו את הוועדה בחיפה.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: תרשמו לפניכם זאת כנושא, יש לכם אינטרס שיקימו ועדה כזאת, ושנית הם מפרים את החוק.

תמר גוז'נסקי: אנחנו עשינו בזמנו סקר – גילינו שבשליש מן הרשויות היו ועדות, אבל אני לא יכולה להגיד מהו המצב כיום כי זה היה לפני כשנה.

תמר גוז'נסקי: הקמת הוועדות לקידום מעמד הילד נועדה ליצור מקום שבו ילדים ובני נוער יוכלו להשתתף בהחלטות שנוגעות להם ואשר מתקבלות על ידי גורמים שונים בעירייה, זאת אומרת שם צריך להיות המקום שבו רואים מה הקשר בין חינוך לרווחה, מה הקשר בין רווחה לכבישים, מה הקשר בין פנאי כזה או אחר למה שקורה בבתי-ספר.

תמר גוז'נסקי: רוני אלוני היא יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד הילד בירושלים, ולמרות שהיא עובדת ללא שכר היא משתדלת להגיע להרבה מאד ישיבות.

תמר גוז'נסקי: רוני, מה קורה אצלכם?

תמר גוז'נסקי: האם מועצת התלמידים משתתפת?

תמר גוז'נסקי: רוני אלוני: אני שמחה קודם כל לתת דוגמה על קיום הוועדה הזאת.

תמר גוז'נסקי: מיד כאשר ידענו על קיומה, יידענו את מועצת התלמידים העירונית.

תמר גוז'נסקי: אנחנו רואים את עצמנו כוועדה לקידום מעמד ילד – כאשר לכל עירייה צריך להיות דבר כזה.

תמר גוז'נסקי: אחד התפקידים זה ליידע את מועצת תלמידים, שהיא מועצה של צעירים שלא כל כך מודעים לביורוקרטיה ולמנגנונים המסואבים.

תמר גוז'נסקי: הרעיון הוא שאנחנו צריכים ליידע אתכם איזה ישיבות יש בכלל בעירייה, למשל שעכשיו מתקיימים דיוני תקציב בכל הרשויות המקומיות לגבי השנה הבאה.

תמר גוז'נסקי: זה הזמן לשבת עם כל ראש אגף למשל, לראות איך אפשר לשריין לכם תקציב להוציא חוברת הסברה בנושאים מסוימים בשנה הבאה, איך ניתן לשבת עם גזבר העירייה – מועצת תלמידים בכל עיר – ולנסות לראות יחד אתו היכן הוא דוחף אתכם בכל מיני סעיפי תקציב.

תמר גוז'נסקי: במהלך השנה תבואו עם כל מיני בקשות: לקיים אירועים, להוציא חוברות, להקים בירת נוער, לעשות אירועי נוער בחגים, וכו' – ואז אומרים לכם שאין תקציב.

תמר גוז'נסקי: זה הזמן – בנובמבר, לקראת דצמבר – אני חושבת שזה התפקיד של המבוגרים בתוך הרשות, הוועדה לקידום מעמד הילד, לשתף ולהעצים – התפקיד שלנו הוא להעצים את מועצת הנוער העירונית וללמד אותם – ישבנו אתם גם בשנה שעברה עם ספרי התקציב ולימדנו אותם איך מסתכלים על הספר הזה.

תמר גוז'נסקי: הכנתי את עצמי לישיבה היום – אני חושבת שזה מאד חשוב שתמר נותנת את המקום הכל כך חשוב לנושא הזה שלכם.

תמר גוז'נסקי: אחד הדברים שאני מעלה כאן

תמר גוז'נסקי: כהצעה – לדעתי יש בעיה עם משך תקופת הכהונה של מועצת התלמידים בכל עיר, היא קצרה מדי.

תמר גוז'נסקי: עד שאתם מתחילים להבין מי נגד מי, למה וכמה, אתם בשיא שלכם צריכים לפרוש ולתת את המקום למישהו אחר.

תמר גוז'נסקי: הדרה רוזנבלום: אלא אם כן הם נבחרים שוב.

תמר גוז'נסקי: רוני אלוני:

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שמדובר על כהונה שנתית או דו-שנתית.

תמר גוז'נסקי: לדעתי צריך לחשוב על מודל יותר משודרג שהמועצה תהיה מורכבת כך שתמיד יש כמה שממשיכים לפחות שנתיים-שלוש.

תמר גוז'נסקי: משך הכהונה לא נותן להם את האפקט הנכון.

תמר גוז'נסקי: דבר נוסף שמהווה בעיה זה שבדרך כלל הגוף שממנו מועצה אמורה לדרוש דברים, לעמוד על זכויות וללכת באיזשהו מקום כנגיד זו העירייה שמכוחה הם פועלים, וכאן יש ניגוד עניינים שצריך לחשוב עליו – לתת קצת יותר עצמאות לגוף הזה שנקרא מועצת תלמידים עירונית כדי שהם לא יחששו לצאת לפעמים גם במאבק קטן.

תמר גוז'נסקי: אתן דוגמה – בירושלים החליטו לקצץ בחורף שעבר דווקא בחימום בכיתות, וזה אמנם דבר קטן.

תמר גוז'נסקי: רצינו לנהל איזשהו מאבק, החבר'ה פחדו כי ראש העיר אמר להם לא לעשות שום בלגאנים.

תמר גוז'נסקי: צריך לחשוב על הנקודה של איך נותנים להם את ההעצמה שהם יוכלו לעשות דברים בצורה של נגיד למערכת.

תמר גוז'נסקי: לדעתי, חייב להיות תקציב משוריין לפעילות שלהם.

תמר גוז'נסקי: לא ייתכן לתת תפקיד ולא לתת אמצעים למילוי התפקיד, וזה הדבר המרכזי.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מתקציב העירייה.

תמר גוז'נסקי: רוני אלוני: חייב.

תמר גוז'נסקי: אור ליבמן: אור ליבמן, אני יושב ראש מועצת תלמידים מחוז מרכז.

תמר גוז'נסקי: הכל תלוי בכוח של הנציגים.

תמר גוז'נסקי: לדוגמה ביישוב שבו אני גר, אם ראש העיר יעשה משהו, אני יודע שלנו לפחות יהיה את הכוח לצאת נגדו.

תמר גוז'נסקי: הכל תלוי בכוח של הנציגות.

תמר גוז'נסקי: לנו יש מספיק כוח כדי להשפיע ושעדיין יישארו ויתמכו בנו כי אסור לשכוח שאנחנו עדיין תחת משרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: למועצות הרשותיות יש שני גורמים שעובדים מולם – גם משרד החינוך וגם העירייה עצמה, וכן משרד החינוך בעצמו יכול לתמוך ואז יש לנו שני גופים שתומכים בנו.

תמר גוז'נסקי: רביד בן זאב:

תמר גוז'נסקי: כמובן שמבחינת המבוגרים – העירייה, מי שעובד עם אותה מועצת נוער – התפיסה צריכה להיות להרחיב את מרחב הפעולה ולתת מקום, ואני חושבת שרוני מדברת על הקצאת תקציב שהוא משהו רשמי ומסודר.

רוני אלוני: שלא צריך להילחם עליו כל שנה, שיהיה כתוב בסעיף.

הדרה רוזנבלום: אנחנו ממליצים על זה.

רביד בן זאב: צריך לפתור את העניין הזה אחת ולתמיד ואז גם מרחב הפעולה ישתפר וגם אולי התפיסה – גם התפיסה של הנציגים את המועצה.

רביד בן זאב: כשאני מגיעה לגוף שהוא מסודר והוא מעוגן בתוך העירייה ויש לו תקציב ויש מנחה שעובד אתו וזה גוף רציני והוא גוף שנתפס בעיני העירייה- גם אני כנציגה אתפוס את הגוף הזה יותר ברצינות.

תמר גוז'נסקי: לפי מיטב ידיעתך, בדרך כלל משתתפים בישיבות ועדות לקידום מעמד הילד?

רביד בן זאב: אני חברה בוועדה כזאת בעיריית עפולה למרות שאני לא תושבת עפולה אבל אני מייצגת את אחד מבתי-הספר בעפולה.

מתן נחמני: בירושלים יש.

רביד בן זאב: יש הרבה מקומות ששמענו שקיימת בהם ועדה כזאת ומתעסקת בהרבה נושאים, וזה בעצם היופי של הוועדה שהיא לא ועדה לענייני חינוך, היא ועדה לענייני זהירות בדרכים.

רביד בן זאב: זו ועדה שכוללת בתוכה הרבה מאד תחומים שנוגעים לנוער בתוך העירייה.

תמר גוז'נסקי: הגיעו אורחות מאולפנת הראל בכפר-סבא.

תמר גוז'נסקי: ברוכות הבאות.

איליה גזמן: שמי איליה, אני ממועצת תלמידים עירונית ירושלים.

איליה גזמן: רציתי לדבר על נושא הפרסום- איך כל הדברים האלה עובדים.

תמר גוז'נסקי: בתוך האתר העירוני?

איליה גזמן: לא, נפרד.

הדרה רוזנבלום: תיצרו גם קשר לארצי.

איליה גזמן: אני חושב שפרסום זה אחד הדברים העיקריים שצריכים לעבוד כאן.

איליה גזמן: אנחנו עכשיו עובדים על תיבת דואר לכל בתי-הספר שיהיה קשר יותר עמוק עם התלמידים בכל בתי הספר.

תמר גוז'נסקי: למה?

תמר גוז'נסקי: התלמידים לא יודעים על קיומכם?

יערה שטסל: זה ממש ככה.

איליה גזמן: למשל עשינו את אירועי בירת הנוער, כך שרוב התלמידים מכירים אותנו רק דרך האירועים האלה.

איליה גזמן: אנחנו מקיימים בימות נוער לכל מיני דיונים ודברים חשובים שאנחנו חושבים לנכון להעביר לבני נוער, אבל לא הרבה צעירים מגיעים.

איליה גזמן: אם מכירים אותנו, זה כן מבירת הנוער.

יערה שטסל: יערה, אני מהמועצה בירושלים.

יערה שטסל: אנשים באמת לא יודעים שאנחנו קיימים.

יערה שטסל: אפילו בתי-ספר שיש בהם נציגויות, אפילו בהם לא יודעים.

תמר גוז'נסקי: למה?

יערה שטסל: כשיש אירוע, נניח בירת הנוער – עבדנו מאד קשה על כך שתהיה הסברה, עשינו דוכן ודיברנו – אני חושבת שזה באמת עזר, אבל כאשר יש אירועים או כשיש דברים שאנחנו עושים לא בדיוק ברור שזה אנחנו, לא בדיוק ברור מי עושה את זה.

תמר גוז'נסקי: מה המעמד שלכם בתוך בית-ספר?

תמר גוז'נסקי: לחבר מועצת תלמידים יש איזשהו מעמד בבית-ספר?

תמר גוז'נסקי: למשל חבר מועצת תלמידים עירונית יכול לקבל תלונה מתלמיד ולטפל בה?

הדרה רוזנבלום: ודאי.

הדרה רוזנבלום: היום הגיעו שתי תלונות לאתר אינטרנט מילדות שהן נציגות מועצות שאנחנו בכלל לא מכירים על כך שיש להם בעיה בבית-הספר ומבקשים שנעזור.

תמר גוז'נסקי: השאלה שלי היא יותר רחבה.

תמר גוז'נסקי: חבר מועצת תלמידים – עירונית לצורך העניין, רשותית כפי שאתם קוראים – האם יש לו איזשהו מעמד?

הדרה רוזנבלום: בהחלט שכן.

אור ליבמן: הכל תלוי בנציגים.

מתן נחמני: אני יכול להעיד על המחוז שלי – מחוז ירושלים.

מתן נחמני: במחוז שלי אני לא רואה שום מועצה שבאמת מקבלת את התלונות.

הדרה רוזנבלום: נניח מבשרת, לא מתייחסים למה שהם אומרים?

מתן נחמני: אני לא יודע.

מתן נחמני: המועצות הבית-ספריות די כפופות לעירונית, אבל המועצות לא נתפסות – גם בעירונית אני די מעורה במה שקורה.

מתן נחמני: לגבי מועצות בית-ספריות – בקושי החבר'ה של המועצה הבית-ספרית יודעים מה התפקיד שלהם; תלמידים בבית-ספר בקושי יודעים שקיימת מועצה בית-ספרית.

מתן נחמני: המועצה לא נתפסת כגוף כל כך מייצג.

יואב הרץ: ברוב בתי-הספר המועצה הבית-ספרית נחשבת כגוף שמארגן אירועים.

תמר גוז'נסקי: מה אתה מציע?

תמר גוז'נסקי: איך מתמודדים עם השאלה הזו?

תמר גוז'נסקי: אם נציגי התלמידים הם לא כתובת – גם מבחינת התלמידים וגם מבחינת ההנהלה - ואין להם מעמד ברור והם לא יכולים לייצג תלמיד, נניח שלתלמיד יש בעיה, האם חבר מועצת תלמידים יכול לייצג אותו בפני ההנהלה, בפני המועצה הפדגוגית?

גיא רזניק: גיא רזניק, יושב ראש מועצת הנוער העירונית של חיפה.

גיא רזניק: אני לא כל כך מסכים עם מתן ולא עם יואב.

מתן נחמני: אני מדבר על המחוז שלי, אתה לא יכול לא להסכים אתי.

גיא רזניק: לפחות אצלנו במועצה, מי שנבחר הוא נציג דמוקרטי מבית-הספר, ואם אתה מגיע למועצת הנוער העירונית של חיפה, המטרה שלך היא לשמוע את הבעיות שקיימות בבתי-הספר ולעזור לתלמידים שפונים אליך בבעיה עם ההנהלה.

תמר גוז'נסקי: תן לי דוגמה לבעיה שטיפלת בה.

גיא רזניק: אני חדש בתפקידי, אבל אני יודע על מקרים שהיו בעבר שאם יש איזושהי בעיה, אפשר לפנות.

תמר גוז'נסקי: בעבר, כאשר לא היית חבר מועצה, האם פנית פעם לחבר מועצה וביקשת טיפול?

גיא רזניק: בבית-הספר שאני נמצא בו – עירוני ג' – יש הרבה בעיות, אני עצמי לא פניתי.

גיא רזניק: אני ידעתי על מועצת הנוער העירונית שלנו משום שיושבת הראש הקודמת הייתה מבית-הספר שלנו והיא באמת עזרה להרבה תלמידים בבעיות.

אור ליבמן: אני רוצה להוסיף שהכל תלוי בעצם בכוח שלך כמתן, בתור יושב ראש מחוז, לבוא לעירוניות ולדבר.

אור ליבמן: לדוגמה, בעיר שאתה יודע שיש בה בעיה – לבוא, להיפגש ולעזור.

אור ליבמן: במקומות שבהם יש בעיות, צריך לבוא ביחד עם יושב הראש של אותה רשות, לראות מה הבעיות ולפתור אותן.

ליאת בלמס: אנחנו פותרים את זה.

אור ליבמן: לכן יש את הדרגים.

אור ליבמן: ברגע שבית-הספר לא מסתדר, יש את העירונית וזה יכול גם להגיע לארצית.

תמר גוז'נסקי: אני הצגתי את השאלה האם התלמידים בתיכון חושבים שיש טעם לפנות לחבר המועצה כי הוא יעשה משהו.

אור ליבמן: הכל תלוי באותה מועצה.

יואב הרץ: יש כאן בעיה של תדמית.

יואב הרץ: אנחנו, בתור חברים במועצה, יודעים מה הכוח שלנו ומה אנחנו יכולים לעשות.

יואב הרץ: הבעיה היא שהציבור שאנחנו מייצגים פשוט לא יודע את זה.

נעמי ריפטין: שמי נעמי ריפטין, אני מהסתדרות המורים ואני מורה בבית ספר תיכון בראשון-לציון.

נעמי ריפטין: אני באמת פונה אליכם כגוף המייצג את התלמידים, את מועצות התלמידים – אם לא תעגנו את זה אני לא אומרת בחוק אבל באיזשהו מסמך שיחייב את מנהלי בתי-הספר ...

הדרה רוזנבלום: יש חוזר מנכ"ל.

נעמי ריפטין: אני מכירה הרבה בתי-ספר – זה מאד תלוי, זו פררוגטיבה של המנהל כרגע ואם מנהל לא מעונין, מועצת תלמידים לא תשיג דבר, אתם יודעים את זה.

אור ליבמן: אין דרך.

ליאת בלמס: יש דרך, אני יכולה להביא דוגמה.

תמר גוז'נסקי: שמעתם פעם נציגת מורים בהתלהבות כזאת על זכויות תלמידים?

נעמי ריפטין: אני מורה ואני אוהבת את התלמידים.

נעמי ריפטין: אני חושבת שלמועצת תלמידים צריך להיות הרבה יותר כוח ואני יודעת על הרבה מנהלים שמועצת תלמידים שחוקה אצלם, אין לה שום מעמד.

רינה יצחקי: אני רוצה להגיד קודם כל שאני מאד שמחה לראות אתכם ואני מאד שמחה על כל הפעילות שאתם עושים, שאני מלווה אותה די הרבה שנים – לפעמים יותר מקרוב ולפעמים פחות.

רינה יצחקי: מצד שני, כשמקבלים משאבים מאותו גוף שאתם אמורים להיות גם קצת ביקורתיים עליו – נוצרת איזושהי בעיה.

רינה יצחקי: השאלה האם אתם יכולים להביא את זה למוסדות בית-הספר ולדאוג שאכן הסעיף הזה ימומש לגביכם – שאתם תדעו אותו קודם כל, שתבינו מה המשמעות שלו.

תמר גוז'נסקי: רינה, את יודעת איפה הבעיה - אם המנהל קרא את סעיף 12 ולא עשה שום דבר, אז מה הסנקציה לגביו?

רינה יצחקי: לגבי התלמידים, אני חושבת שקודם כל צריכה להיות מודעות גבוהה שלהם לכך שזו זכותם, והזכות הזאת עומדת להיות מעוגנת עכשיו בחוק הילד.

תמר גוז'נסקי: או כן או לא.

רינה יצחקי: אבל היא קיימת.

רינה יצחקי: מדינת ישראל אשררה את אמנת הזכויות ויש להם הזכות הזאת.

רינה יצחקי: ברגע שכל אחד מכם, וכל גוף, יידע את זה – יש לכם יותר עמדת כוח.

רינה יצחקי: זוהי בעיה שכדאי לשים אליה לב ולשפר את הדברים האלה.

רינה יצחקי: אני מציעה לכם לבדוק איפה קיימות ועדות לקידום מעמד הילד – וזה לא כל כך הרבה – לחזק את זה כי בתל-אביב היתה רק פגישה אחת לפני שבועיים, פגישה ראשונה של הוועדה לקידום מעמד הילד.

רינה יצחקי: תדעו שיש לכם שם מקום.

ליאת בלמס: אם אנחנו מדברים על העצמה מלמטה למעלה – זה אחד התפקידים המאד מרכזיים של מלווה מועצה.

ליאת בלמס: כל פרוייקט שאנחנו עושים, אני יכולתי לפתור אותו במכתב לרכזת החברתית – ואגב, יש לי קשר מצוין עם בתי-הספר כי אני דואגת לטפח אותו.

ליאת בלמס: אני מדברת עם מנהלים ועם רכזות חברתיות ומגיעה.

ליאת בלמס: אנחנו עושים עכשיו פרוייקט של אירוע התרמה לנוער במצוקה ואנחנו עושים זאת עם 18 בתי-ספר ומגיעים עד מנהלים ועד רכזות חברתיות, אבל מה הסוד – ואני אומרת זאת לתלמידים- אני את המכתב שלי יכולה להוציא ויכולה לסלול את הדרך.

ליאת בלמס: אתם צריכים בעצמכם להגיע לבית-הספר, לדרוש זאת ומלמטה להתחיל להעצים אבל זה חייב להיות דו-כיווני.

ליאת בלמס: אני מציגה את הדברים לאמיתם – לא כל המנהלים רואים את הדברים כך ואני מודעת לבעיות הקיימות, כך שתפקיד המלווה הוא תפקיד מאד-מאד משמעותי, ופעם בארצית אפילו נתנו יותר הנחייה למלווים.

הדרה רוזנבלום: אנחנו ממשיכים בכך.

ליאת בלמס: לגבי מה שהעלית, גברתי, בקשר למידת הייצוג שלהם את התלמידים עצמם.

ליאת בלמס: זה לא סוד שהנוער שיושב כאן זה נוער מיוחד, מהסיבה הפשוטה – הוא צריך להגיע, לאחר שהוא מסיים את הלימודים שלו בשעה חמש, לשבת במקלט לא הכי סימפטי, בלי מזגן, ולפעול למען הנוער.

ליאת בלמס: המילים כמו מנהיגות ומנהיגות נוער הן מלים מאד-מאד גדולות ומאד יפות.

ליאת בלמס: מה זה מנהיג?

ליאת בלמס: לי יש הרבה השגות לגבי כל הכותרות הגדולות.

ליאת בלמס: מבחינתי, זהו נער שיכול להיות בבית-הספר מאד שקט ונחבא אל הכלים, פתאום הוא מגיע למקום שבו נותנים לו את העמדה שלו, נותנים לו את האפשרות לעמוד מול קהל, שבונים לו את ה"אני" שלו, והוא משפיע – וזה עובד.

רינה יצחקי: לא מקובל עלי.

תמר גוז'נסקי: מקרב התלמידות של האולפנה – האם מישהי יכולה להעיד מהניסיון שלה?

תמר גוז'נסקי: האם יש לכן מועצת תלמידים באולפנה?

יפעת מושקוביץ: לא.

תמר גוז'נסקי: הדרה, לא שמעו שם על מועצת תלמידים, חוזר מנכ"ל לא הגיע אליהם.

הדרה רוזנבלום: אני לא רוצה להעלות זאת כאן.

אור ליבמן: יש המון בעיות עם המגזר הזה.

אור ליבמן: לפחות במחוז שלי אני יודע שאנחנו מטפלים בזה בצורה מאד-מאד רצינית.

אור ליבמן: סגן היושב ראש היוצא במועצה האחרונה – יאיר – הוא הקים פורום של חמ"ד שעבד בצורה מדהימה.

אור ליבמן: הם נפגשו, ניסו להגיע לשיתוף פעולה ועשו דברים מדהימים.

תמר גוז'נסקי: האם חוזר מנכ"ל לא חל על כל בתי-הספר?

הדרה רוזנבלום: בוודאי.

יפעת מושקוביץ: אצלנו בבית-ספר היתה מועצת תלמידים כאשר היינו קטנות – עכשיו אנחנו שמיניסטיות.

תמר גוז'נסקי: למה עכשיו אין?

יפעת מושקוביץ: אני חושבת שהערך של מועצת תלמידים אצלנו התחיל לרדת כי בית-הספר שלנו הוא די קטן ואם יש בעיות אנחנו הולכים ישירות למנהלת.

יפעת מושקוביץ: אלה קשרים מאד אישיים, כשאנחנו לא צריכים מישהו שיעביר את זה מאתנו למישהו אחר.

יפעת מושקוביץ: זה עובר בינינו לבין הסגל.

תמר גוז'נסקי: אם כך, לא צריך מועצת מנהלים.

יפעת מושקוביץ: אני חושבת שאנחנו מסתדרים טוב מאד בלי מועצת תלמידים.

תמר גוז'נסקי: מועצת תלמידים ארצית – יש לכם בעיה.

תמר גוז'נסקי: יש תלמידות שחושבות שמועצת תלמידים לא נחוצה, מיותרת.

רביד בן זאב: אני חושבת שמה שיפעת אמרה זה טיעון שחוזר על עצמו, ויש שני מגזרים שבהם הטיעון הזה חוזר – החינוך הדתי והמגזר של המינהל ההתיישבותי.

רביד בן זאב: אלה שני סוגי בתי-ספר שבאים ואומרים שבית הספר גם כך קטן ואינטימי וכולם יכולים לגשת למנהל ואין צורך באיזשהו גוף מייצג.

רביד בן זאב: זה סתם מסורבל לבחור נציג מהכיתה – לשבת פעם בשבועיים, ועדות, וכו'.

רביד בן זאב: הם טוענים שאם יש בעיה – ניגשים למנהל.

רביד בן זאב: המטרה השנייה היא העצמת בני נוער, פיתוח מנהיגות עתידית, הקניית כלים – ואלה דברים שאני חושבת שתורמים לנציג עצמו, מאפשרים לו כאשר יתבגר להיות אולי אזרח טוב יותר.

רביד בן זאב: אני חושבת שהקניית הכלים הזאת היא חשובה והכרחית גם לנציגים עצמם, והיא מקרינה על כלל התלמידים בבית-הספר.

תמר גוז'נסקי: האם יש מיפוי ארצי ואת יודעת באלו בתי-ספר יש או אין מועצת תלמידים?

רביד בן זאב: כן.

תמר גוז'נסקי: באיזה אחוז מבתי-הספר אין מועצות תלמידים בית-ספריות?

רביד בן זאב: מבחינת אחוזים אני לא יכולה להגיד.

הדרה רוזנבלום: השאלה מה הכוונה יש, מפני שלפי חוזר מנכ"ל צריך להיות בכל מקום.

הדרה רוזנבלום: אז עשו בחירות, השאלה מה הם עושים.

תמר גוז'נסקי: למה?

תמר גוז'נסקי: הם לא טרחו לעשות בחירות בכלל.

הדרה רוזנבלום: אני עוד זוכרת – אני בעצמי באתי לבית-הספר והיה לי דיון בחדר המורים והיתה בעיה מה יהיה מעמדה של הרבנית.

הדרה רוזנבלום: הם לא חשבו כל כך על הבנות, הם חשבו יותר על מה יהיה בחדר המורים, וכאן באמת צריך לעשות עבודה רצינית.

תמר גוז'נסקי: אז בכל זאת, באיזה אחוז מבתי-הספר אין מועצות תלמידים?

הדרה רוזנבלום: פחות מ- 10% שבהן אין.

הדרה רוזנבלום: יש לי את שמות בתי-הספר.

רוני אלוני: אני בדקתי את הנושא, כבר ארבע שנים אני מלווה את מועצת התלמידים העירונית.

רוני אלוני: בפועל, אני באה כמעט לכל ישיבה שהם מקיימים ומזמינים אותי וזה נותן את שלו משום שאז יש איזשהו פידבק שאפשר להעביר את הבקשות שלהם גם הלאה ושזה לא יישאר על הנייר.

הדרה רוזנבלום: יש להם מועצה מעולה.

רוני אלוני: אצלנו אין, הם לא שולחים.

רוני אלוני: יש את הממ"ד, את העצמאים, יש בתי-ספר ערבים שאין מועצה שמדברת בכלל.

רוני אלוני: זאת מועצה נפרדת, יש בעיות של שפה, יש כאן בעיה – צריך למסד ולארגן זאת הרבה יותר טוב.

רוני אלוני: חייבתי את היועץ המשפטי של העירייה – כי זאת ועדה סטטוטורית, יש לנו זכות שיהיה לנו יועץ משפטי בתוך הוועדה – עם חתימה של עורך-דין מהלשכה המשפטית.

רוני אלוני: עד סוף החודש הזה, אם כל בית ספר לא יגיש מי מועצת התלמידים שנבחרה בבחירות דמוקרטיות, הוא פשוט יעלה לדין משמעתי.

רוני אלוני: כנראה שרק ככה זה עובד.

תמר גוז'נסקי: תשתמשו בוועדה לקידום מעמד הילד, תנצלו את מעמדה ואת היכולת שלה לפעול.

אור ליבמן: שאלה אם בכל רשות היא חזקה כל כך.

רוני אלוני: תדרשו את זה.

רוני אלוני: תוציאו מסמך.

רוני אלוני: אתם יכולים גם לפנות אלינו מכל הארץ, אנחנו נעזור ונראה לכם איך נראה מכתב כזה לדוגמה.

רוני אלוני: אני אשמח מאד לעזור לכל המועצות כי זה מאד חשוב לי.

רוני אלוני: שנית – חברות בוועדות המוניציפליות.

רוני אלוני: איך תדעו מה קורה בכל מה שקשור ברשות?

רוני אלוני: למשל, הוועדה לקידום מעמד האישה – בכל רשות מקומית יש ועדה כזאת.

רוני אלוני: הבנות – אולי גם בנים, אבל לגבי בנות במיוחד – יש את החוק, אפשר לעשות בו תיקון, להוסיף תוספת לחוק הוועדה לקידום מעמד הילד או למועצות התלמידים העירוניות שזה בחוק חינוך חובה, שהעירייה, הרשות, מחויבת בכל גופיה שיש להם איזושהי נגיעה לאוכלוסיית הקטינים באותה רשות, למנות נציג של מועצת תלמידים שהיא נבחרת.

רוני אלוני: זהו גוף נבחר.

רוני אלוני: זו דרך להעצמה – לא רק לדבר על העצמה – משום שכאשר נציג שלכם יושב בתוך הוועדות ושומע מה קורה ON LINE, יש לכם גם מה לומר ואפשר גם לעשות מזה בלגאן תקשורתי.

הדרה רוזנבלום: יש תקציב.

הדרה רוזנבלום: יש לנו דובר.

רוני אלוני: הדובר הוא ילד.

הדרה רוזנבלום: אבל אף פעם לא אמרו להם לא על שום תקציב שהם ביקשו.

הדרה רוזנבלום: העיתונות לא מדברת על דברים יפים.

רוני אלוני: כמו שראש ממשלה לוקח, עם כל הידע שלו, משרד רציני שיריץ אותו ויקדם ויעלה נושאים למודעות הציבורית – כך אתם צריכים גוף מקצועי שילווה אתכם.

הדרה רוזנבלום: לפני שנתיים היו במשך יומיים שני כתבים שהיו שותפים אתנו במחנה הקיץ ואז הם אמרו – אין מה לכתוב, הם כאלה ילדים טובים.

איליה גזמן: מדברים כאן על כך שאם היינו יודעים - היינו עושים, אם היינו יודעים – יכולנו להשפיע, אז למה באמת לא לעשות קורס הכנה של חודשיים לפני שמגיעים למועצת תלמידים?

איליה גזמן: זה יפתור את כל הבעיות.

הדרה רוזנבלום: ודאי שיש קורס, הבעיה שהעיר ירושלים ב- 90% מהפעמים לא מגיעה אלינו לקורסים.

הדרה רוזנבלום: אמת, יושב ראש המחוז?

מתן נחמני: העיר ירושלים נכנסה רק לאחרונה.

הדרה רוזנבלום: הם רצו להיות מבודדים.

הדרה רוזנבלום: בחנוכה אתם מוזמנים לסמינר בן שלושה ימים, כמה נרשמו?

הדרה רוזנבלום: ארבעה.

איליה גזמן: אני ממש לא יודע על זה, זו גם בעיה.

רוני אלוני: את מי אתם מיידעים אצלנו?

הדרה רוזנבלום: את סימה סיני.

תמר גוז'נסקי: באופן מעשי, אפשר לשלוח העתק של המכתב לגברת סימה, לוועדה לקידום מעמד הילד.

הדרה רוזנבלום: אנחנו שולחים לכל הגופים.

רוני אלוני: אבל אלה הגורמים המקצועיים.

רוני אלוני: תני לאנשים שבאים בהתנדבות לנסות לקדם את הדברים.

רוני אלוני: יושב ראש הוועדה לקידום מעמד הילד חייב לדעת?

הדרה רוזנבלום: העתקתי כעת את כל הפרטים שלך.

אור ליבמן: יש בעיה לדעת מי האנשים החזקים באותו גוף.

תמר גוז'נסקי: אתם יכולים להשיג רשימה של יושבי ראש ועדות לקידום מעמד הילד, תשלחו אליהם העתקים של הפניות כך שהם יהיו מודעים.

יערה שטסל: מדברים על איזה בתי ספר יש בהם מועצות תלמידים ובאיזה לא.

יערה שטסל: אצלנו, באופן עקרוני, יש מועצת תלמידים.

יערה שטסל: אני בבית ספר מכיתה ח', כעת אני בכיתה י"א – פעם אחת שמעתי שמועצת תלמידים הלכה לבית חולים וחילקה משלוחי מנות.

יערה שטסל: זה הדבר היחיד מכיתה ח' ששמעתי שמועצת התלמידים עשתה.

ליאת בלמס: איפה טמונה הבעיה?

ליאת בלמס: במי האשם?

יערה שטסל: אני חושבת שהבעיה טמונה גם בנציגים של המועצה וגם בבית ספר.

יערה שטסל: תלמידים לא מודעים לכך שיש להם כוח ואני חושבת שזו בעיה מאד רצינית.

יבינה זכאי-בראונר: שמי יבינה, אני מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

יבינה זכאי-בראונר: יש לי הערה קטנה לרוני – הבנתי ששלחת לכל בתי הספר בירושלים.

יבינה זכאי-בראונר: אני מניחה שההודעה שלך, בהתייעצות עם היועץ המשפטי שלכם, הסתמכה על סעיף 13 לחוק זכויות התלמיד.

רוני אלוני: שלחנו רק לרשמיים.

יבינה זכאי-בראונר: היה כאן קצת בלבול מושגים.

יבינה זכאי-בראונר: עלה קודם "אורט" לדוגמה.

תמר גוז'נסקי: האולפנה שתלמידותיה יושבות כאן איננה רשמית?

הדרה רוזנבלום: היא כן, אבל העצמאיים לא.

הדרה רוזנבלום: יש דתיים מסוימים שהם לא רשמיים.

הדרה רוזנבלום: אורט נחשב מוכר.

יבינה זכאי-בראונר: יש גם ההיבט של דין משמעתי – אורט לדוגמה, אני מניחה שמנהל בית הספר הוא מטעם הבעלות הפרטית, הוא לא עובד מדינה ולכן את לא יכולה להחיל עליו דין משמעתי.

רוני אלוני: אני יכולה לעכב לו תקציבים.

תמר גוז'נסקי: הבעיה קיימת בחוק הזה וזה בעצם נותן פתח מילוט להרבה מאד בתי ספר שיכולים להימלט.

תמר גוז'נסקי: אני מניחה שיש מנהלים שמבינים את החשיבות של שיתוף התלמידים ואיך אפשר בכלל לדבר על מאבק באלימות ואיך אפשר לדבר על מאבק בתופעות שליליות אחרות ועל העצמת תלמידים בלי נציגים נבחרים.

תמר גוז'נסקי: אני יוצאת מהנחה שיש הרבה מנהלים שהחוק לא מחייב אותם, ובכל זאת עושים את זה, אבל יש כאן פתח מילוט רציני שאם יש מנהל שיש לו דעה אחרת על איך מחנכים ואיך משתפים והוא רוצה שיהיה שקט וסדר ושאף אחד לא יפתח את הפה – פתח המילוט הזה הוא גדול מדי בתיכוניים בעיקר, זאת אומרת במקום שיש הרבה רשתות ואלה לא עובדי מדינה.

רוני אלוני: מה שהבנות מהאולפנה אמרו אותי מאד מפחיד - גם לגבי הישיבה הקודמת, כפי שאותו ילד התבטא.

יפעת מושקוביץ: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו כאן.

יפעת מושקוביץ: המנהלת שלנו היא הבן-אדם הכי מאמין בדמוקרטיה שאפשר.

יפעת מושקוביץ: היא רוצה לשמוע את כל התלמידות ואת כל מה שיש להן להגיד, ואני חושבת שאנחנו עושות את זה בעוד הרבה דרכים חוץ ממועצת תלמידים.

יפעת מושקוביץ: שוב, המנהלת שלנו באמת מאמינה בדמוקרטיה ולכל עניין שצריך לוקחים נציגות מכל כיתה.

יפעת מושקוביץ: אמנם זה לא גוף רשמי של מועצת תלמידים, אבל כשצריך להחליט בנושא מסוים יש נציגות.

תמר גוז'נסקי: אבל נציגות שלא נבחרו.

יפעת מושקוביץ: נציגות שמתנדבות, שרוצות להיות חלק.

רוני אלוני: לא צריך להכריח, לא מכריחים.

יפעת מושקוביץ: יש לנו מועצת נוער עירונית, הם מפרסמים את עצמם – כפר סבא – ואני חלק מתנועת נוער בכפר סבא.

יפעת מושקוביץ: בכל הפעילויות משתפים את כל תנועות הנוער בכפר סבא.

יפעת מושקוביץ: יש לנו מרכז הדרכה מעולה, יש לנו את הכלים שאת מדברת עליהם – יש לנו הרצאות וקורס מד"א וכו'.

תמר גוז'נסקי: יש לנו כאן ויכוח, כפי שאת מבינה – לא הצלחנו לשכנע אותך – אבל תתרגמי את מה שאת אומרת ברמה של המדינה כולה ואז יהיה מנהיג נחמד שמאד יאהב את כולם, ולא צריך בחירות.

תמר גוז'נסקי: מדוע צריך בחירות?

תמר גוז'נסקי: כל מי שיהיו לו בעיות – יפנה לעוזר של המנהיג הנפלא, ובא לציון גואל.

יפעת מושקוביץ: המרחק הוא רב.

תמר גוז'נסקי: יש לנו כאן בעיה של תפיסה ערכית של בחירות ונציגי נבחרים ונציגים מטעם ונציגים שחביבים על המנהל – ואולי הם לא כל כך חביבים על התלמידים, אולי להפך – וכן הלאה.

יפעת מושקוביץ: אני מצטערת שלא הצלחתי לתאר לכם את המצב כפי שהוא.

תמר גוז'נסקי: את אומרת שהכל טוב ונפלא, ולא צריך לבחור.

תמר גוז'נסקי: זו השורה התחתונה של דברייך.

הדרה רוזנבלום: רציתי להתייחס לשני דברים שנאמרו כאן.

הדרה רוזנבלום: המטרות שעמדו לנגד עינינו בהתחלה – הרי אני לא ילדה וגם אני הייתי במועצה – זאת אומרת מועצות היו תמיד, רק אמרנו שניתן לזה איזשהו פן הרבה יותר ערכי כשאנחנו נסייע לבני הנוער להתמודד עם מה זה לחיות באורח חיים דמוקרטי - כל הסיפור של בחירות ורוב ומיעוט ולהתמודד עם דעת המיעוט ולדעת שאני צריך להחליט על גזירות שהמיעוט יכול לחיות אתן ולעמוד בהן, וכל הסיפור של התמודדות על כישלון לפעמים, ולהעביר החלטה ולעמוד גם בנושא של תקציב וגם בנושא של איך אני עומד מול הגוף התומך והגוף הבוחר.

הדרה רוזנבלום: יש גם בעיה עד שהם לומדים את הדברים.

הדרה רוזנבלום: מה שאני רואה לנגד עיני – אני רוצה אזרחים חושבים, אני רוצה אנשים מעורבים, אני לא רוצה המון שכולם אומרים כך, הם יעשו כך.

הדרה רוזנבלום: אנחנו עובדים המון על העצמה אישית.

הדרה רוזנבלום: זה בא גם בצורה פרטנית וגם דרך עבודה בקבוצה.

הדרה רוזנבלום: מנחה מועצה זו פרופסיה בפני עצמה, זה לא מישהו שעומד ומנחה קבוצה.

הדרה רוזנבלום: אנחנו די יועצים, אנחנו עובדים אתם מראש.

הדרה רוזנבלום: אגב, לא כל המנהלים אוהבים את זה ואני אגלה לכם עוד סוד – גם לא כל המורים אוהבים את זה.

הדרה רוזנבלום: אני נכנסתי לחדר מורים, היה אירוע מאד רציני והייתי צריכה להעביר הרצאה על הפנמת ערכי הדמוקרטיה בבית-הספר, באה מורה ואמרה לי – הילדים הולכים לכנסת, אנחנו אף פעם לא היינו מוזמנים, וכן את נותנת להם חוזרי מנכ"ל.

הדרה רוזנבלום: זה לא שנותנים, היום חוזרי המנכ"ל נמצאים באינטרנט אבל המבוגרים פחות נכנסים לאינטרנט לראות זאת.

דוברת: זה לא כלל המורים.

הדרה רוזנבלום: בוודאי שלא.

הדרה רוזנבלום: אמרתי שיש וזה מיעוט.

הדרה רוזנבלום: אני גם יודעת שמאז שנעשיתי אימא – הרבה יותר ראיתי כמה חשוב שהילדים יביעו את דעתם.

הדרה רוזנבלום: כלומר, אתה עושה שינוי גם בעצם העבודה שלך.

הדרה רוזנבלום: אחת הבעיות שלנו היא הפרופסיה של המנחים.

הדרה רוזנבלום: מנהל לא תמיד משקיע בזה.

הדרה רוזנבלום: השנה בפסח יש לנו 200 איש בהשתלמות מיוחדת – להגיד לכם שכל המורים רצים?

הדרה רוזנבלום: לא.

הדרה רוזנבלום: אנחנו צריכים "לשחד" אותם כי זה מאד משמעותי.

פקד גלית זיו-אשור: אני מתעסקת עם נוער, עם מדור נוער במטה הארצי ואני באמת מברכת על הישיבה הזאת.

פקד גלית זיו-אשור: גם דיברתי עם הדרה על כך שמפכ"ל המשטרה מעונין להיפגש עם הנציגים – הדרה תחליט מי מהנציגים ישתתף.

תמר גוז'נסקי: למה הדרה תחליט?

תמר גוז'נסקי: רביד תחליט.

פקד גלית זיו-אשור: עוד לא פנינו באופן רשמי, רק עדכנתי אותה מה עומד לקרות.

גיא רזניק: זה עדיין כך.

גיא רזניק: יש בתי ספר שבהם זה עדיין ככה.

פקד גלית זיו-אשור: אני מקווה שזה עדיין כך.

פקד גלית זיו-אשור: השביתו לימודים וכל בית הספר עסק רק בנושא הזה וכולם רצו להיות חלק ממועצת תלמידים.

פקד גלית זיו-אשור: אני מתעסקת עם הנושא הפלילי, עם העבירות שמבוצעות כנגד ילדים או בין התלמידים- בינם לבין עצמם – בתוך בית הספר, וחבל שזה מתפספס, חבל שאני שומעת ששניים מתוך שניים צריכים להיבחר.

דפנה קליינמן: דפנה קליינמן, אני נציגת משרד הרווחה.

דפנה קליינמן: אני רוצה לדבר דווקא על היש.

דפנה קליינמן: אני מנהלת תוכנית שנקראת תוכנית "קדימה" שעוסקת בנושא של ילדים בסיכון ומניעת אלימות במשפחה.

דפנה קליינמן: יש לנו 42 ישובים בתוך התוכנית ומתוכם יש ישובים שבהם יש מועצת נוער מאד מעורבת בתוכנית.

דפנה קליינמן: יושבים בתוך ועדות היגוי מקומיות, יושבים בתוך ועדות משנה, מביעים את דעתם.

דפנה קליינמן: להפך.

דפנה קליינמן: אם מאד טוב לכם – כדאי שתהיו מעורבים בעשייה אחרת.

תמר גוז'נסקי: אתם יודעים על תוכנית "קדימה"?

גיא רזניק: לא.

תמר גוז'נסקי: תרשמו לפניכם.

מתן נחמני: ליפעת מכפר-סבא – הבנתי ממה שהסברת שהמנהלת פונה ואומרת – יש לנו כך וכך, נבחר מתנדבות שיעזרו לי להרים את הפרוייקט הזה והזה.

מתן נחמני: אם אין יוזמה מצד התלמידות, זאת אומרת אם אין גוף מאורגן שחושב כל הזמן על מה שחסר, אתן מפספסות הרבה דברים שמגיע לכן.

מתן נחמני: יכול להיות שזה מהאינטרס של המנהלת לא לתת לכן.

יפעת מושקוביץ: ממש לא.

מתן נחמני: את לא יודעת.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא נפתור את הבעיה הזאת ואם אתם רוצים – תזמנו את עצמכם לבית הספר.

תמר גוז'נסקי: יש כאן ויכוח תפיסתי עמוק מאד.

מתן נחמני: גלית, לא הבנתי כל כך מה את מצפה ממועצת התלמידים כי בסך הכל כל הקטע של מלחמה באלימות – מצד אחד, זה כן תפקיד של מועצת תלמידים, אבל התפקיד שלהם הוא יותר בקטע ההסברתי, בקטע של המניעה כי כל השאר זה באמת התפקיד של המש"ק.

מתן נחמני: ברגע שיש בבית ספר מש"ק – ולא בהרבה מקומות קיים – זה תפקידו.

מתן נחמני: מועצת תלמידים לא קשורה בכל העניין שאחרי, אלא רק בקטע ההסברתי של מניעה.

הדרה רוזנבלום: אבל אפשר לשנות את זה.

תמר גוז'נסקי: על בסיס דיונים שגלית ונציגים אחרים של המשטרה השתתפו – יש לנו בעיה מאד קשה מתי נער או נערה מגיעים למסקנה שהם צריכים להתלונן על משהו.

תמר גוז'נסקי: תעברו על העיתונים, תראו את כל המקרים – נערה נאנסה במשך ארבעה חודשים, ובאותם ארבעה חודשים הלכה כל יום לבית הספר.

תמר גוז'נסקי: יש כאן בעיה שהיא לא דיברה, ואם היא דיברה אולי היא לא דיברה עם מי שצריך לדבר, ואם היא דיברה עם החברים שלה – מה הם אמרו לה.

תמר גוז'נסקי: איך הילד הזה יידע שזה לא בסדר ומי בדיוק צריך להגן עליו ומי צריך לעזור לו?

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים לא על המקום שבו כבר התלוננו והמשטרה מבצעת את החקירה ומגלה מי אשם.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על העצמת ילדים – שילד יידע שזה לא בסדר בשום מקרה שיתעללו בו, ושאם מתעללים בו, בפעם הראשונה כשזה קורה, הוא הולך למי, לאן.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שלכך גלית התכוונה.

תמר גוז'נסקי: היא לא מדברת על כך שאתם תחליפו אותה ותטפלו בעניינים פליליים אבל ילדים לא מכירים את הזכויות שלהם.

תמר גוז'נסקי: זכותה של נערה לא להיות נאנסת בשום מקרה – לא על ידי חבר שלה, לא על ידי מכר שלה ולא על ידי אף אחד.

תמר גוז'נסקי: שלא לדבר על המקרים של עברייני מין שנתפסו ופדופילים שפגעו בילדים, ואותה נערה בלתי נשכחת שמגיעה הביתה עם סימנים כחולים וכל מיני סימנים של כוויות סיגריות, ואיכשהו אף אחד לא רואה.

תמר גוז'נסקי: לדאבוני, ההורים לא הבינו, לא רצו להבין, אינני נכנסת לזה אבל היא הגיעה עם הכוויות האלה גם לבית ספר.

תמר גוז'נסקי: אלה שאלות מאד קשות וצריך ליצור אווירה שמעודדת ילדים לספר.

תמר גוז'נסקי: הרי אתם יודעים שהמתעללים בדרך כלל מפחידים את הילדים וחלק ממסע ההתעללות זה אם תעז לספר, אני אהרוג אותך.

תמר גוז'נסקי: וככל שהילד קטן יותר – אתם יודעים שכוחו חלש יותר, אבל לדאבוני גם נערות בתיכון מתגלות בחולשתן המזעזעת.

פקד גלית זיו-אשור: על שלב המניעה הראשוני.

תמר גוז'נסקי: חלק גדול מהילדים בארץ הם ילדים קורבנות.

תמר גוז'נסקי: וילד שגדל כקורבן – אתם יכולים רק לנחש איך הוא יתפקד כמבוגר.

תמר גוז'נסקי: או שהוא יהפוך את ילדיו לקורבנות, או שהוא יהיה בשוליים של החברה כי הוא הפנים את הקורבנות, הוא חושב שהוא קורבן, הוא חושב שזה מגיע לו, וכך הוא יתנהג.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על שאלות כאלה והשאלות האלה מעמידות בפניכם כמועצת תלמידים רמה אחרת בכלל.

תמר גוז'נסקי: לא מדובר על לארגן יום ירושלים או את בירת הנוער.

תמר גוז'נסקי: זה מקום אחר בכלל, וכאן המקום האמיתי שכנציגים אתם צריכים להוביל.

פקד גלית זיו-אשור: אני רוצה להוסיף משהו ולפנות למתן - אנחנו לא מבקשים שתהיו שטינקרים או תדווחו.

פקד גלית זיו-אשור: העניין הוא לפקוח עיניים כי לכם יש יתרון שלנו ולצוות בית הספר אין – שאתם חיים עם החברים שלכם, עם התלמידים, ואתם רואים מה הבעייתיות בבית הספר.

פקד גלית זיו-אשור: אתם רואים מי עושה את הבלגאן, מי הילד שפתאום נהיה סגור, וכאן המקום שלכם – כפי שתמר אמרה – לצאת בהסברה או להיות מקום מידע ואינפורמציה שמי שיש לו בעיה ירגיש בנוח לפנות אליכם, ומכם הלאה.

דרור זינמן: אני לא חושב שמישהו ירגיש נוח לבוא ולפנות למועצת תלמידים בעניין כזה.

דרור זינמן: בכל זאת, זה עניין פרטי, אישי, טראומה שהוא עבר והוא לא רוצה לחלוק את זה.

דרור זינמן: נכון, אנחנו יכולים לפקוח עיניים, לעקוב, אבל לא לצפות שמישהו יבוא ויספר לנו את כל הבעיות האישיות שלו.

מתן נחמני: אני חושב שזה מאוחר מדי לפקוח עיניים ולהגיד הילד הזה נסגר.

מתן נחמני: צריך להעביר את ההסברה לפני – למי לפנות.

פקד גלית זיו-אשור: זה המקום שלכם, ואף פעם לא מאוחר.

תמר גוז'נסקי: מי מופיע עם סימנים כחולים, למי יש סימני סיגריות על היד, וכו'.

מתן נחמני: נכון, אבל זה לא התפקיד שלנו לטפל.

תמר גוז'נסקי: לא לטפל, אבל להעצים את הילד הקורבן ולהגיד לו יש מה לעשות.

תמר גוז'נסקי: אתם, אל תטפלו, זה לא התפקיד שלכם לטפל, אבל להעצים ולא לעבור לסדר היום.

הדרה רוזנבלום: כשעבדתי כיועצת בבית ספר בזמנו, היו ניגשים ואומרים לי – יש ילדה שכל הזמן בוכה, יש ילדה שכל הזמן נמצאת עם הראש מתחת לשולחן, היא הפסיקה לבוא לתנועה.

הדרה רוזנבלום: צריך לדעת שיש כתובות שאפשר לטפל, וזה מאד משמעותי שהילדים יודעים שאפשר לפנות.

תמר גוז'נסקי: אפשר להסב את תשומת לבה של היועצת ולהגיד שלילדה הזאת יש סימנים.

תמר גוז'נסקי: תנו ליועצת לטפל, אבל תבינו שהרבה מהילדים והילדות לא מכירים, לא מודעים לכך שמישהו יכול לעזור להם.

תמר גוז'נסקי: אם היו יודעים שיכולים לעזור להם – הם היו פונים.

תמר גוז'נסקי: למה הם לא פונים?

תמר גוז'נסקי: פוחדים, הם תחת טרור – אלה קורבנות טרור, אם תרצו.

גיא רזניק: בהתחלה שאלת אותנו מה אנחנו חושבים התפקיד שלנו, וכאן אני רואה אותנו מתחברים למה ששאלת.

יואב הרץ: התפקיד שלנו יותר לפרסם מספרי טלפון ומקומות שאליהם אפשר לפנות.

תמר גוז'נסקי: ולהביא דוגמאות, להביא סיפורים – להביא לכל הכיתה סיפורים של היה מקרה בבית ספר ופנו כך וכך, ומי שיושב בכיתה ויש לו את הבעיה – מקשיב ושומע את הדברים.

דן ינוביץ': המועצות אכן מעורבות בנושא הזה – אני לא יודע בכל מועצה לגופא אבל יש בהחלט מועצות שלקחו את זה כחלק מהפעילות שלהן והן מפרסמות.

תמר גוז'נסקי: יש כאן למשל פרסום של ראשון-לציון, הכותרת היא פרלמנט הנוער – שלכם ובשבילכם.

תמר גוז'נסקי: בפנים כתוב: לתלמידים יש זכויות, ומאחור מופיעים מספרי טלפון.

תמר גוז'נסקי: אתם תיכוניסטים, אבל אני מדברת גם על בית ספר יסודי.

רביד בן זאב: אין כמעט רשות שלא מוציאה כרטיס כזה.

תמר גוז'נסקי: זה סוג הדברים שיכולים לעזור, ולכך אני מבינה שגלית בעיקר התכוונה.

תמר גוז'נסקי: לדאבוני, אנחנו בדרך כלל עוסקים בנושא הזה ברמת הסנסציה – רוצים לדעת בדיוק מה קרה באיזה יום למי – אבל לא זאת המטרה שלנו בכלל.

תמר גוז'נסקי: ודאי שהמטרה שלנו לא להפיץ מידע בבית ספר שלילדה X יש בעיות.

תמר גוז'נסקי: זה אסור בשום פנים ואופן, ואחד הדברים זה להגן על הפרטיות של הילדה ולמנוע מצב שהיא נעשית קורבן בפעם השנייה – פעם אחת פגעו בה ופעם שנייה היא בעצם קורבן שכולם מצביעים עליה עם האצבע.

תמר גוז'נסקי: היו כמה הצעות לתיקונים בחוק.

תמר גוז'נסקי: כרגע, כשהכנסת נמצאת בסיום תפקידה זה לא הזמן להציע, זה חסר משמעות, אבל אני רשמתי לפניי ואני חושבת שצריך יהיה לדאוג בכנסת הבאה לכמה נושאים.

תמר גוז'נסקי: שנית, אנחנו נחזור ונבדוק את העניין של הוועדה לקידום מעמד הילד – אם אכן יש רשויות מקומיות כמו חיפה שלא הקימו – אני חושבת שמועצות התלמידים צריכות לגלות עניין רב לשתף פעולה עם הוועדות לקידום מעמד הילד, ובאמצעות זה בעצם להשיג כל מיני דברים בתוך העירייה כי זאת ועדה סטטוטורית.

תמר גוז'נסקי: קשר לרשויות המקומיות והקיצוצים – זאת באמת בעיה קשה ביותר.

תמר גוז'נסקי: איכשהו הרשויות המקומיות, נוח להן, קל להן יותר כנראה לפגוע בילדים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו רואים זאת אצל ילדים בסיכון שפתאום התקציבים נעלמים ושוקעים.

תמר גוז'נסקי: יש רשויות מקומיות שוויתרו על מכסות של פנימיות לילדים בסיכון כי הם צריכים לממן חלק מההוצאה.

תמר גוז'נסקי: הם לא מוכנים לממן ואז משרד העבודה לוקח את המכסה והיא לא מנוצלת.

תמר גוז'נסקי: כך ילדים בעיר מסוימת – הדרך סגורה בפניהם להגיע לפנימייה, למשל.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאתם יכולים לאתר את המקומות האלה ולעשות פעולה מחוזית, ארצית – אמרת השתלמויות – כל הפעולות האלה צריכות להיעשות.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה, הישיבה נעולה.