הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 168, 2002-07-01 13:00

תמר גוז'נסקי: בוקר טוב.

תמר גוז'נסקי: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד.

תמר גוז'נסקי: על סדר-היום: יישומו של תיקון מס' 8 לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים).

תמר גוז'נסקי: החוק הזה התקבל, וסוכם שתהיה דחייה בו, בהסכמת משרדי הממשלה.

תמר גוז'נסקי: החוק היה אמור להיכנס לתוקף היום, ה-1 ביולי, נודע לנו שהממשלה אתמול אישרה בישיבתה את דחיית תחולת התיקון.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת אופר פינס ואנוכי התייעצנו בינינו והחלטנו, שבכל זאת צריך לקיים את הישיבה הזאת, כדי להעמיד את המחשבות שלנו לקראת החלטת ועדת השרים, שאמורה להתכנס לגבי החוק הזה, וכדי להבהיר שאנחנו לא מתכוונים להתקפל בכל פעם שאומרים לנו: תעמדו דום.

תמר גוז'נסקי: יש רמת אחריות מסוימת של ממשלה.

תמר גוז'נסקי: אם הממשלה חושבת שהיא צריכה לדחות חוק, היא לא עושה את זה ב-1 ביולי, כשב-1 ביולי הוא צריך להיכנס לתוקפו.

תמר גוז'נסקי: היתה יכולה הממשלה להגיע למסקנה הזאת לפני שלושה או חמישה חודשים.

תמר גוז'נסקי: דבר שני, אנחנו רוצים בהחלט להתייחס לשאלה מה דוחים – את כל החוק, חלק מסעיפי החוק.

תמר גוז'נסקי: לד"ר יצחק קדמן יש הצעה לא לדחות את כל החוק, אלא חלק, לכמה זמן, ומה הן הערבויות שלנו שזאת תהיה הדחייה האחרונה.

תמר גוז'נסקי: אלה השאלות המאוד מהותיות, ועליהן הייתי רוצה לקיים את הדיון.

תמר גוז'נסקי: אני לא נכנסת בכלל לחוק עצמו, אם הוא טוב, אם הוא נפלא, כי זה דיון בפני עצמו.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אני כבר לא יודע מה לומר על מה שאני מבין מהשתלשלות הדברים.

אופיר פינס-פז: בדרך כלל יש לי אוצר מילים לא מצומצם, אבל אתם מצליחים להדהים אותי.

אופיר פינס-פז: אמרה חברת הכנסת גוז'נסקי, בצדק, וגם אנחנו אמרנו את זה בפורומים שונים: יכול להיות שהכנסת מחוקקת חוק שלא נראה לכם, זה לגיטימי.

אופיר פינס-פז: אגב, כבר דחינו את החוק הזה, נדמה לי אפילו פעמיים.

יפעת רווה: לא, פעם אחת.

יפעת רווה: מלכתחילה זה נקבע לשנה וחצי יותר מאוחר.

אופיר פינס-פז: מלכתחילה התחולה היתה אחרי שנה וחצי, ואחרי זה עוד שנה.

יפעת רווה: לא, היה מלכתחילה איזה חוק מאוד רחב, שביקשנו לשנות, וזה שונה.

תמר גוז'נסקי: שנה וחצי זה מספיק.

אופיר פינס-פז: לא תפקידנו להתמודד אם יש כסף פה, אין כסף שם, משרד האוצר כך, המשרד לביטחון פנים כך, משרד העבודה והרווחה אחרת.

אופיר פינס-פז: בסופו של דבר, יש תפקיד לעשות, יש סמכות ויש גם אחריות.

תמר גוז'נסקי: ויש פה ילדים.

אופיר פינס-פז: יש מציאות מסוימת שצריך להתמודד אתה.

אופיר פינס-פז: זה דבר שכרוך באחריות.

אופיר פינס-פז: התקשר אלי שר העבודה והרווחה לפני כמה חודשים, הוא אמר לי: אני מתכוון להביא הצעת חוק לדחייה.

אופיר פינס-פז: הוא אמר לי: אני מבקש ממך לא לתקוע את זה בוועדה.

אופיר פינס-פז: מאז לא שמעתי ממנו.

אופיר פינס-פז: אחר כך נודע לי שהוא ניסה להביא את הצעת החוק, והממשלה סירבה לקדם אותה.

אופיר פינס-פז: הוא לא הודיע לי שהממשלה סירבה לקדם אותה.

אופיר פינס-פז: אני גם לא כל היום יושב ומחכה להצעת החוק של השר בניזרי, יש לי עוד כמה דברים לעשות.

אופיר פינס-פז: זו התנהלות מקוממת, מתחת לכל ביקורת.

אופיר פינס-פז: יש גבול למה שאפשר לעשות.

אופיר פינס-פז: אני מבין שאתם מציעים שוב לדחות את החוק בשנה.

אופיר פינס-פז: אני מציע לכם, קודם כול, לדחות, כי אין תוצאה כרגע.

אופיר פינס-פז: אבל אם אתם רוצים לשנות, תציעו כבר שינוי.

אופיר פינס-פז: אני חושב שצריך להיכנס למהות.

אופיר פינס-פז: לא יכול להיות שתבואו שוב לוועדת החוקה של הכנסת, ותדברו רק על פרוצדורה של דחייה, כי זה כבר נעשה.

אופיר פינס-פז: בצדק, ישאלו אתכם חברי הוועדה, מה אתם מציעים.

אופיר פינס-פז: כבר דחינו את החוק בשנה וחצי.

יפעת רווה: יש לנו הצעה.

אופיר פינס-פז: תבואו עם הצעה מסודרת.

יצחק קדמן: אני רק יכול להצטרף לדברים שאמר חבר הכנסת אופיר פינס.

יצחק קדמן: לצערי, זה תהליך שאני רואה אותו בשנה האחרונה גם בחוקים אחרים.

יצחק קדמן: הרשות המבצעת, אני לא יודע אם היתה החלטה רשמית על כך - - -

תמר גוז'נסקי: מתייחסת אל חוקים כאל המלצה.

יצחק קדמן: נכון.

יצחק קדמן: נחקק חוק זכויות התלמיד, שרת החינוך לא רוצה לבצע אותו.

יצחק קדמן: היא צריכה לפרסם תקנות, והיא לא מפרסמת את התקנות.

יצחק קדמן: היא לא מעוניינת.

סוזי בן-ברוך: היא רוצה את חוק חובות התלמיד במקביל.

יצחק קדמן: הכול טוב ויפה.

תמר גוז'נסקי: שתעשה חוק חובות התלמיד.

אופיר פינס-פז: היום, בוועדת החוקה, היה אצלי עוזי לנדאו, השר לביטחון פנים, ואמר: אני עובר על החוק בנושא האסירים בבית סוהר בריש גלי, וזו המציאות.

יצחק קדמן: עבר חוק סיווג וסימון שידורים – אגב, זה לא בהכרח דברים תקציביים, שזה יהיה ברור – כדי שיאפשר להורים לשלוט באיזה תוכנית הילדים יצפו.

יצחק קדמן: הוא עבר בכל הקריאות בכנסת.

יצחק קדמן: שר התקשורת היה צריך להוציא כבר לפני חודשים תקנות, הוא לא רוצה להוציא, הוא לא מוציא.

אופיר פינס-פז: יש דברים יותר חמורים.

אופיר פינס-פז: בוועדת הכלכלה, שרת התעשייה והמסחר היתה צריכה לפרסם תקנות תוך שישה חודשים בנושא הקרינה הסלולרית.

אופיר פינס-פז: זה לקח לה שנה, היא הביאה תקנות.

אופיר פינס-פז: התקנות אושרו, ואחר כך היא התחרטה ולא פרסמה אותן.

יצחק קדמן: אלה דברים שהם בעלי משמעות הרבה יותר רחבה מאשר רק החוק הזה.

יצחק קדמן: אני הרי לא מומחה לחקיקה, אבל ככל שהקבוצה שהחוק נועד לעזור לה יותר חלשה, במקרה הזה ילדים, כך הסיכוי שהרשות המבצעת תגיד: לא מעניין אותנו חוק, לא מבצעים, ממילא אין מי שיצעק ויעשה מזה עניין גדול, כך פחות מבצעים.

יצחק קדמן: אמר נכון חבר הכנסת פינס, שאפשר להתווכח האם החוק, כפי שהוא עבר, נכון.

יצחק קדמן: אני מזכיר שהיו לחוק הסתייגויות שהפתיעו את הממשלה, גם של חבר הכנסת אופיר פינס, ואחר כך של חבר הכנסת שאול יהלום.

יצחק קדמן: אבל מרגע שהכנסת חוקקה חוק, לא צריכה להיות דרך אחרת.

יצחק קדמן: אם רוצים לשנות, רק דרך חקיקה.

יצחק קדמן: פה, במשך שנה וחצי, למרות שאני מכיר היטב את כל הגורמים העוסקים בדבר, גם במשטרה, גם במשרד העבודה והרווחה, כולם נפלאים, אבל מישהו פה אמר, נהיה בשקט, ואם נהיה בשקט, ה-1 ביולי יימחק מלוח השנה, ואיש לא יזכור שזה מגיע.

יצחק קדמן: זה לא ייתכן.

תמר גוז'נסקי: נמחק את זה, את זה הם לא אמרו.

יצחק קדמן: מישהו אולי חשב שה-1 ביולי ייעלם.

בתיה ארטמן: זה ממש לא נכון.

יפעת רווה: אל תגיד סתם.

יפעת רווה: זה לא היה.

יצחק קדמן: למה לא להגיד סתם?

יצחק קדמן: מה נעשה במשך שנה וחצי?

תמר גוז'נסקי: מה קרה פה?

תמר גוז'נסקי: זו לא ועדת כספים פה.

יצחק קדמן: עובדה שבמשך שנה וחצי לא חזרו לוועדת החוקה, וחבר הכנסת פינס נמצא פה והוא יכול לאשר זאת.

יצחק קדמן: אני רוצה לנסות ולמזער את הנזק במידה מסוימת.

יצחק קדמן: ברור שמצב שבו ב-1 ביולי, קרי, היום, החוק יעבור ולא יבוצע, מפני שמשרד העבודה והרווחה הודיע שהוא לא יבצע ולמשטרה אסור יהיה לחקור, כי החוק לא מאפשר לה לחקור, זה מצב שיפגע קודם כול בילדים, וזה מצב לא נורמלי.

יצחק קדמן: לכן, אסור להתעלם מהסיטואציה המביכה הזאת שנוצרה.

יצחק קדמן: אני מציע שני דברים.

יצחק קדמן: דבר ראשון, ככל שרק ניתן, יובטח, אני לא יודע איזה ערך יש לזה, שלא יהיו דחיות נוספות, אלא אם כן ישונה החוק.

יצחק קדמן: הדבר השני, והוא היותר חשוב, שיש מספר עבירות, שככל שהתרשמתי משיחות שלי עם כל הנוגעים בדבר, לגביהן לא היתה מחלוקת, לא במשטרה, לא במשרד העבודה והרווחה.

יצחק קדמן: מבחינת ההיקף, ההיקף קטן מאוד, כך שלא מדובר על תוספות תקציבים.

יצחק קדמן: פירטתי אותם במכתבי.

יצחק קדמן: אני מציע שלפחות את הדבר הזה נעביר, כדי שאם מחר בבוקר, חלילה, יהיה עד ילד לרצח של אמו, שנרצח על-ידי אביו, אפשר יהיה להחיל עליו את החוק לתיקון דיני ראיות.

יצחק קדמן: יש מספר מקרים מזערי.

יצחק קדמן: אני לא חושב שצריכה להיות בעיה עם זה.

יצחק קדמן: בזה לפחות הממשלה תאותת: אנחנו לא מתכוונים להתעלם לחלוטין.

יצחק קדמן: את המקרים הכי קשים נעביר.

מנחם וגשל: נכנסתי בשולי הדברים של ד"ר קדמן, אבל את רוח הדברים אני מכיר לא מהיום.

מנחם וגשל: הנקודה היא שהיערכות לחוק הזה, לתיקון, לתוספת הזאת, חייבה תוספת תקציבית של כ-20 מיליוני שקלים.

תמר גוז'נסקי: למה קראתי בעיתון 8 מיליוני שקלים?

מנחם וגשל: אני לא יודע מי כתב 8 מיליוני שקלים.

יצחק קדמן: 8 מיליוני שקלים ו-20 מיליוני שקלים זה באותה רמה מדעית.

מנחם וגשל: לא, 8 מיליוני שקלים ו-20 מיליוני שקלים זה לא באותה רמה מדעית.

יצחק קדמן: תשאל את נציגת המשטרה, היא תגיד לך.

מנחם וגשל: נציגת המשטרה, כבודה במקומה מונח, אנחנו מדברים לא מעט.

מנחם וגשל: אני אומר לך כבר עכשיו, שכשאנחנו לוקחים את הנושא, אי-אפשר לדבר בארבע שפות, אנחנו מדברים בשפה אחת.

מנחם וגשל: כשמדובר גם על העדים, גם על החשודים, גם על הקורבנות, במקרה הזה אנחנו מדברים על הקורבנות, אבל כשאנחנו מדברים על ילדים שהיו עדים למריבות אצל הוריהם, אנחנו לא יודעים היום להגיד בדיוק בכמה מקרים מדובר.

מנחם וגשל: היום אנחנו לא חוקרים אותם וגם המשטרה לא חוקרת מתחת לגיל 12.

מנחם וגשל: צריך להיערך בעניין.

מנחם וגשל: אם תגיד ש-20 מיליוני שקלים ו-17 מיליוני שקלים זה באותה מידה מדויק מדעית, אני מסכים, אבל לא לגבי 20 מיליוני שקלים ו-8 מיליוני שקלים.

מנחם וגשל: היה מדובר על כך שמשרד העבודה והרווחה אמור לספוג את העניין מתקציבו, היה ברור, ואת יודעת את זה היטב, גברתי היושבת-ראש, ואמרתי לך בשיחה שהיתה, שכאשר אני עוד צריך לטפל ב-200 נערות שמסתובבות מחוץ לצופייה, ואין לי מקום לקלוט אותן, כאשר קציני מבחן מגישים תסקירים באיחור של עשרה חודשים, כאשר אני עומד בפני סגירת מרכזי יום לסמים, 20 מיליוני שקלים זה משמעותי.

מנחם וגשל: כשמדובר בעבירות של רצח, שעליהן אין בכלל מחלוקת, כשמדובר על מספר פעוט של מקרים, זה בסדר, אבל כשמדובר על המקרים האחרים זו בעיה.

מנחם וגשל: כשמדובר על חבלה של ממש, דובר בין היתר על העובדה שאם שני ילדים התקוטטו ביניהם ואחד הפיל את השני מהאופניים, ויש לו שטף דם ולקחו אותו לקופת חולים, צריך להפעיל את החקירה המיוחדת הזאת על-פי החוק.

מנחם וגשל: החקירה המיוחדת הזאת התבקשה למקרים מאוד מיוחדים, למקרים של אלימות במשפחה, למקרים שבהם רוצים למנוע העדה של הילד, למקרים שבהם אנחנו רוצים להבטיח שילד לא יצטרך להעיד, כי הוא עובר את הטראומה פעם נוספת, זה ודאי לא כיוון לסוג המקרים הזה.

מנחם וגשל: לכן, צריך לעשות שתי פעולות.

מנחם וגשל: פעולה אחת, צריך עוד להביא אותה להסכמה, אבל אני חושב שלא תהיה עליה התנגדות, שכאשר מדובר על עבירות רצח, שאת העבירות האלה ניתן יהיה להביא, מפני שבאמת מדובר על מספר פעוט, ואין לי ויכוח שעל זה צריך לעשות את החקירה הרגישה הזאת.

מנחם וגשל: לגבי היתר, אני מציע, שבידיים נקיות, אנחנו לא רוצים סתם לדחות, נבחן את הדברים מחדש, נבחן אותם בקונטקסט התקציבי שמדינת ישראל יכולה היום לעמוד בו, ואת אותם הדברים, שמחויב להפעיל עליהם את החקירה המיוחדת הזאת, נכניס בתוך הקונטקסט.

תמר גוז'נסקי: אני לא אשאל למה חיכיתם עד עכשיו.

מנחם וגשל: התשובה מאוד ברורה, אני יכול לומר.

תמר גוז'נסקי: למה לא הגשת תיקון להצעת החוק לפני חמישה חודשים?

מנחם וגשל: אנחנו מנסים להגיש את התיקונים האלה מאז שהחוק הזה נכנס לתוקף בשיחות שהיו לנו לאורך כל הדרך.

אופיר פינס-פז: אתי לא דיברו פעם אחת.

אופיר פינס-פז: בניזרי דיבר אתי על דחייה, ושום דבר לא קרה.

סוזי בן-ברוך: ועדה בין-משרדית כבר יושבת ארבע שנים על החוק הזה, והגשנו את ההצעה הזאת לפני כחודש וחצי, ויש תיקונים על דעת כל נציגי הממשלה.

סוזי בן-ברוך: אני לא יודעת איפה זה תקוע.

בתיה ארטמן: נעשו ניסיונות להשיג תקציב במשך כל התקופה הזאת.

תמר גוז'נסקי: אם אין לנו ויכוח על סעיף אחד או שניים - - -

מנחם וגשל: אין ויכוח על הסעיף השלישי בחוק.

אופיר פינס-פז: הויכוח הוא על אלימות במשפחה.

תמר גוז'נסקי: אם, אכן, הצעת החוק שתאושר היום בוועדת השרים תעסוק לא רק בדחייה, אלא בשינוי החוק, חברי הכנסת העלו את האפשרות הזאת וגם מר וגשל העלה את האפשרות הזאת, ויש חילוקי דעות, פירוש הדבר שאנחנו עוברים לדיון ענייני, לא רק בדיון כן דחייה לא דחייה.

מנחם וגשל: לדעתי, ראשית, נצטרך לדחות כדי שלא יהיה מצב שאף אחד לא יכול לחקור.

תמר גוז'נסקי: האם לא מתבקש שתגישו היום שתי הצעות חוק: הצעת חוק אחת אומרת שאנחנו דוחים סעיפים מסוימים, ולהשאיר בחוץ את הסעיף שלא רוצים לדחות, והצעת חוק שנייה צריכה לעסוק בשאלה של השינויים.

תמר גוז'נסקי: אם אתם קושרים את הדחייה עם השינויים, זה יכול להימשך במהלך אוקטובר, נובמבר, דצמבר, ויעבור הזמן הזה בלי שום אפשרות ששוטרים יחקרו, כי אסור להם, ואנחנו לא יכולים להגיע למצב כזה, זה לא יום יומיים.

אופיר פינס-פז: אפשר לסיים את החקיקה עד סוף המושב.

תמר גוז'נסקי: נשארו עוד שבועיים.

תמר גוז'נסקי: אני מציע שתחשבו באופן הגיוני, לא יכול להיות ואקום, שילדים, שהמשטרה נהגה עד היום לחקור, או מישהו אחר, לא יכול להיות שלאף אחד לא תהיה סמכות לגשת לילד הזה.

תמר גוז'נסקי: תסבירו לי מה נעשה.

תמר גוז'נסקי: אני חוששת ממצב שבו הואקום יישאר.

תמר גוז'נסקי: יש מצב שהחוק החדש לא נכנס לתוקפו, אבל יש מצב יותר גרוע, שיש ואקום, שהחוק עדיין בתוקף, כי לא דחינו אותו.

תמר גוז'נסקי: תגידו לי איך אתם מתגברים על זה.

מנחם וגשל: להצעת הדחייה יש כמה סיבות.

מנחם וגשל: אחת הסיבות היא לדון בעניין.

מנחם וגשל: ברור שמרגע שיאושר לנו תקציב, איזה תקציב שלא יהיה, לפרסם מכרז, לאתר אנשים מתאימים, להכשיר את האנשים המתאימים, זה ייקח זמן.

מנחם וגשל: אני שואל למה אנחנו לא יכולים כרגע לקבל את ההחלטה שאומרת: קודם כול, נציע דחייה, שלא יישאר ואקום.

מנחם וגשל: ברגע שתהיה דחייה, המשטרה ממשיכה לחקור את שלה, ואנחנו נערכים.

מנחם וגשל: במקביל, מה שהצעתי קודם, נקיים דיון ענייני במה שקורה בחוק, ונראה מה לעשות.

תמר גוז'נסקי: לכן צריך שתי הצעות חוק.

תמר גוז'נסקי: אל "תבשלו" הכול יחד.

תמר גוז'נסקי: אחרי כל זה, נניח שהכנסת תסכים לדחייה מסוימת, אני לא מבינה למה צריך שנה.

אופיר פינס-פז: חצי שנה מקסימום.

בתיה ארטמן: בחצי שנה אי-אפשר להשיג תקציב.

בתיה ארטמן: הדחייה לשנה היא בשביל להשיג תקציב.

תמר גוז'נסקי: חצי שנה, זה בינואר שנה הבאה.

בתיה ארטמן: אי-אפשר לקבל את התקציב, התקציב לשנה הבאה.

תמר גוז'נסקי: מה פתאום, באוגוסט מכינים תקציבים.

בתיה ארטמן: הוא לא יהיה לינואר.

תמר גוז'נסקי: אם אתם באים לכאן ואמרים לנו שהחוק לא ייכנס לתוקפו בינואר, שאין כסף לינואר, תשכחו מדחייה.

תמר גוז'נסקי: זה לא יעבור כך.

תמר גוז'נסקי: תקציב לשנה הבאה מתחיל בינואר.

תמר גוז'נסקי: אם מאשרים תקציב, הוא מתחיל בינואר.

תמר גוז'נסקי: אם הוא לא יתחיל בינואר, גם ביולי לא יהיה כסף.

תמר גוז'נסקי: אתם לא מכירים את זה?

תמר גוז'נסקי: אם בינואר לא יהיה כסף, גם ביולי לא יהיה כסף.

מנחם וגשל: זה נכון, לכן אנחנו מציעים את יולי.

מנחם וגשל: צריך מישהו להתחייב שלגבי השנה הבאה זה ייכנס לתוקף, מה שלא יהיה.

מנחם וגשל: אם האוצר יבוא אלי היום: בינואר יהיה כסף, ויש התחייבות על העניין הזה, אני יכול להתחיל להיערך היום.

אופיר פינס-פז: הוא לא יכול להגיד לך, כי עוד לא הצעת מה שאתה רוצה.

מנחם וגשל: נניח שאני מציע בתוך חודש מה שאני רוצה.

אופיר פינס-פז: למה שהאוצר ישלם כסף על משהו שהוא לא יודע מהו.

מנחם וגשל: חבר הכנסת פינס, אתה יודע שהאוצר לא יתחייב ל-1 בינואר היום.

מנחם וגשל: לכן אני מציע, כדי להבטיח שאם בינואר אני רואה את הכסף בתקציב, אני צריך את זמן ההיערכות, ולכן הצענו דחייה של שנה.

תמר גוז'נסקי: מר וגשל, אני רוצה שזה יהיה כמו בתקדים של האוטיסטים.

תמר גוז'נסקי: אישרו כסף לאוטיסטים, העבירו את הכסף למשרד העבודה, אחר כך למשרד העבודה היו בעיות אחרות.

תמר גוז'נסקי: אבל ב-1 בינואר אישרו לכם תקציב.

תמר גוז'נסקי: מתי הוא הועבר בדיוק, אני לא יודעת.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה סוג כזה של התחייבות כזאת של האוצר.

תמר גוז'נסקי: אם אין התחייבות כזאת של האוצר, המשטרה תגיד כך, משרד העבודה יגיד אחרת, ובסוף לא יהיה כסף.

תמר גוז'נסקי: חבל שאין פה מישהו מהאוצר.

יפעת רווה: זה נכון.

יפעת רווה: התהליך שהיה, שלפני חודשיים באנו עם הצעה, והממשלה היתה מוכנה בהתחלה לדחות רק עד ה-1 בינואר.

יפעת רווה: זה הגיע לוועדת השרים וועדת השרים אמרה שעד ה-1 בינואר לא נקבל תקציב מהאוצר, ולכן אנחנו דורשים התחייבות של משרד העבודה, שזה יבוא מהתקציב הפנימי.

יפעת רווה: מובן שהתחייבות כזאת לא היתה יכולה להינתן, ולא ניתנה.

תמר גוז'נסקי: מה אמרו באוצר שיקרה ב-1 בינואר?

יפעת רווה: אנחנו נעשה, כמו כל משרדי הממשלה, את הניסיון לקבל את התקציב מהאוצר.

תמר גוז'נסקי: אם אתם רוצים תקציב לינואר, צריך היום לדון בו, לא בינואר.

יפעת רווה: ודאי שאם זה יידחה ל-1 בינואר, חבל על הזמן.

סוזי בן-ברוך: לגבי החוק הזה.

סוזי בן-ברוך: אני חושבת שאין תקדים למה שקורה עם החוק הזה.

סוזי בן-ברוך: כל פעם חוזרים חזרה אחורה שנה וחצי, שנתיים.

סוזי בן-ברוך: זה בכלל לא משנה.

סוזי בן-ברוך: ברמה העקרונית יש לי תחושה שאנחנו מפספסים את העיקר.

סוזי בן-ברוך: העיקר שעמד מאחורי החוק הזה, כשהוא נחקק, והיינו כל כך נאורים במדינת ישראל, בשנת 1955, רצו שיהיו חוקרי ילדים במשרד העבודה והרווחה, לא רק כדי שיגבו את העדות.

סוזי בן-ברוך: גם הנושא של העדה חשוב וגם הנושא של הטיפול בילדים האלה.

סוזי בן-ברוך: פה פספסנו את הנקודה.

סוזי בן-ברוך: אנחנו כבר שנתיים במחול שדים, ואף אחד לא קם והציע, גם לא ד"ר קדמן, ושנינו ישבנו וחשבנו איך עושים את המהלך הזה, מי מטפל בילדים האלה.

סוזי בן-ברוך: חוק עדים גבה עדות מהילדים האלה, הוא גם יכול להעיד במקומם בבית-משפט, חלקם לא מעידים, חלקם כן, אבל מי מטפל בילדים האלה?

בתיה ארטמן: יש חוק הנוער (טיפול והשגחה).

סוזי בן-ברוך: הילדים האלה לא מטופלים, עם כל הכבוד לחוק הנוער (טיפול והשגחה).

סוזי בן-ברוך: הרצנו מהלך, מספר משרדי ממשלה יחד, והקמנו את מרכזי ההגנה על הילד, אותם מרכזים שאמורים לקלוט את הילדים, את כל קורבנות העבירה, ולהיחקר במרכז הזה.

סוזי בן-ברוך: המרכז הראשון כבר הוקם ונפתח בירושלים.

סוזי בן-ברוך: יש הצעת חוק של חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, שאנחנו תומכים בזה, וכל משרדי הממשלה תומכים בזה, להפיץ את זה בכל הארץ.

סוזי בן-ברוך: המרכז הזה אמור לתת פתרון לכל אותם ילדים שלא ייחקרו בתחנת משטרה.

סוזי בן-ברוך: גם עלי מקובל, שילד שהיה עד לרצח של אחד ההורים לא ייחקר בתחנת משטרה.

סוזי בן-ברוך: אגב, יש כבר החלטה של ראש אגף חקירות, כבר לפני תשעה חודשים, שילד כזה לא ייחקר במשטרה בכל מקרה.

מנחם וגשל: חוקרי ילדים יושבים במרכז.

סוזי בן-ברוך: חוקרי ילדים לא יושבים במרכז.

סוזי בן-ברוך: אנחנו לא צריכים להיבהל מהנושא של הוואקום.

סוזי בן-ברוך: הילדים האלה נחקרים, או במרכזים עם פקיד סעד לחוק הנוער או בביתם, היכן שהילד רוצה, יחד עם פקיד סעד לחוק הנוער, עם ליווי.

יצחק קדמן: מי חוקר אותם שם?

סוזי בן-ברוך: מי שחוקר אותם שם, זה עובד למניעת עבירות מיחידת הנוער.

יצחק קדמן: איש משטרה.

סוזי בן-ברוך: מה לא בסדר באיש משטרה?

יצחק קדמן: מי מעיד במקומם בבית-משפט?

סוזי בן-ברוך: אמרנו שנקים את המרכזים האלה, מרכז שניידר כבר נכנס לתמונה, ואיכילוב וולפסון, זאת אומרת שאין ואקום.

סוזי בן-ברוך: הילדים, בכל מקרה, לא נכנסים לתחנת המשטרה להיחקר.

תמר גוז'נסקי: החוק שנכנס היום לתוקף אוסר עליכם לחקור.

מנחם וגשל: נכון, אם החוק ייכנס היום לתוקף.

תמר גוז'נסקי: מה זה "אם"?

תמר גוז'נסקי: הוא נכנס היום לתוקף.

סוזי בן-ברוך: אני מתעלמת כרגע מהנושא של החוק.

סוזי בן-ברוך: כדי לחקור ילדים שחזו ברצח, צריך להכשיר חוקרי ילדים איך לחקור, הרי לא ישר נגיד להם: תתחילו לחקור על עבירת רצח.

סוזי בן-ברוך: צריך לדעת לחקור.

סוזי בן-ברוך: עבירת רצח היא לא עבירת התעללות ולא עבירת מין, עם כל הכבוד.

סוזי בן-ברוך: כל הראיות בנושא רצח, כל הגישה לחקירת רצח היא שונה מאשר בשתי העבירות האלה.

סוזי בן-ברוך: ההכשרה שלהם צריכה לקחת זמן.

תמר גוז'נסקי: גברת בן-ברוך, האם במרכז הזה בירושלים יוכלו שוטרים לחקור היום ילדים?

סוזי בן-ברוך: ודאי.

סוזי בן-ברוך: יושבת היום חוקרת נוער.

בתיה ארטמן: לפי החוק זה בלתי-אפשרי.

תמר גוז'נסקי: היום הם לא יכולים לחקור.

סוזי בן-ברוך: מה שקורה היום בירושלים, שכל קורבנות עבירות מין והתעללות נכנסים למרכז הזה, שם הם נחקרים, והם לא מגיעים בכלל לתחנות משטרה.

סוזי בן-ברוך: כל קטין, עד גיל 18, שהוא קורבן לעבירות התעללות ועבירות מין, לא נכנס היום לתחנת משטרה בירושלים, הוא ייכנס למרכז הזה.

תמר גוז'נסקי: אם הוא מתחת לגיל 12?

סוזי בן-ברוך: גם כן.

סוזי בן-ברוך: עד גיל 18 נכנסים למרכז הזה.

סוזי בן-ברוך: שם נמצאים כל הגורמים המקצועיים שמקבלים אותו.

תמר גוז'נסקי: החל מהיום אסור לכם לחקור.

יצחק קדמן: היא אמרה לכם: בואו נתעלם מהחוק.

יצחק קדמן: ..

סוזי בן-ברוך: שכחנו את העיקר.

סוזי בן-ברוך: כל הזמן אנחנו מתלהמים.

סוזי בן-ברוך: יש כל הזמן מלחמות עולם עם כל משרדי הממשלה.

סוזי בן-ברוך: החוק ייכנס, אז מה?

סוזי בן-ברוך: השאלה היא מה זה נותן לאותם ילדים שהם קורבנות עבירה.

סוזי בן-ברוך: אם רוצים לקחת חוק ולממש דברים חיוביים, נלך עם החוק הזה צעד צעד.

סוזי בן-ברוך: נראה מה אפשר לעשות כדי באמת להפיק תועלת מהחוק הזה.

תמר גוז'נסקי: מה אנחנו עושים עכשיו?

סוזי בן-ברוך: אני מציעה כרגע לדחות את החוק הזה בשנה.

סוזי בן-ברוך: ובשנה הזאת, התחייבה חנה קלר בוועדת שרים, שנשב כבר עם כל הגורמים כדי להציע הצעת חוק מסודרת.

אופיר פינס-פז: אני מציע לבטל את החוק.

אופיר פינס-פז: תביאו הצעה לביטול החוק, אם יש היום את המרכזים שלא היו בזמנו.

אופיר פינס-פז: אני סומך שבמשטרה תמיד יהיה יותר כסף מאשר במשרד העבודה והרווחה.

אופיר פינס-פז: תבטלו את החוק.

סוזי בן-ברוך: אתם יכולים לבקר במרכז הזה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא מתווכחים על המרכז.

תמר גוז'נסקי: יש היום מצב לא נורמלי.

סוזי בן-ברוך: היתה התלהמות קשה בתקשורת.

סוזי בן-ברוך: לא צריך לרדת על משרד העבודה והרווחה, שהוא לא נכון ולא מוכן לחקור.

סוזי בן-ברוך: אם הסעיפים ייכנסו כמו שהם, הם צריכים לקבל תקציב.

סוזי בן-ברוך: אני לא אומרת 20 מיליוני שקלים, אין לי מושג כמה צריך.

אופיר פינס-פז: עשיתי שגיאה.

סוזי בן-ברוך: אני חייבת לציין שעשית שגיאה, אבל אתה יכול לתקן.

סוזי בן-ברוך: גם שאול יהלום אמר: עשיתי שגיאה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת אופיר פינס, אם היינו אומרים שבתמורה לביטול החוק מקימים תוך שנה עוד חמישה מרכזים כאלה בכל הארץ?

תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת אם זה עולה יותר או פחות מאותם 20 מיליוני שקלים.

סוזי בן-ברוך: היועץ המשפטי של ועדת חוקה דאז אמר שאם יקומו מרכזים כאלה הוא דואג לביטול החוק.

סוזי בן-ברוך: מה שקורה היום, שיש הנחיה חד-משמעית שילדים שעדים למכות בנערים או לאלימות בנערים לא נחקרים בכלל, חלה חובה על חוקרים לעשות את המקסימום האפשרי, לאסוף את כל הראיות, אפילו מהשכנים, לא לערב את הילדים בחקירה.

סוזי בן-ברוך: שאלתי את נורית זיו שאחראית על אלימות במשפחה, כמה ילדים כאלה נחקרו אצלכם במשך כל השנה, והיא אמרה: שבעה ילדים.

סוזי בן-ברוך: אנחנו לא נעזרים בילדים לצורך השלמת התיק.

סוזי בן-ברוך: יש הנחיה חד-משמעית.

סוזי בן-ברוך: מה שיקרה כרגע, שנתנו לגיטימציה לערב את הילדים, לקחת מהם עדות.

סוזי בן-ברוך: חוקרי ילדים יידרשו לחקור יותר ילדים, וזה יקל עלינו מבחינת הראיות בחקירה.

סוזי בן-ברוך: זו הסכנה שטמונה בחוק הזה, צריך להיות ערים לה.

סוזי בן-ברוך: לכן אמרתי שתדחו את החוק הזה או תבטלו אותו, איך שנוח לכם.

סוזי בן-ברוך: מה שצריך לעשות עכשיו, זה להקיף את כל המטרייה מכל ההיבטים שלה.

סוזי בן-ברוך: בשעה 14:00 אני צריכה להיות בוועדת שרים, כי איזה חבר כנסת הגיש הצעת חוק, גם באותו עניין, שילדים עד גיל 14 שנכנסים לתחנת משטרה ואומרים: נאנסתי על-ידי האיש הזה לפני חודש, אני לא יכולה לעשות כלום, אני צריכה להזמין חוקר ילדים.

סוזי בן-ברוך: אני אצטרך ללכת ולהסביר שם למה אסור שזה ייעשה.

סוזי בן-ברוך: אנחנו כל הזמן רצים אחרי החוק הזה.

סוזי בן-ברוך: זה חוק יפה, נאור ונהדר, אבל ננצל אותו לצרכים הנכונים והטבעיים.

מנחם וגשל: בלבלת את התמונה, ועשית ממנה סלט שלם.

בתיה ארטמן: אני אנסה לעשות קצת סדר.

בתיה ארטמן: דבר ראשון, על-פי החוק שנכנס היום לתוקף, המשטרה לא יכולה לחקור.

בתיה ארטמן: זה המצב.

בתיה ארטמן: בעבירות שנכנסו לתוספת היא לא יכולה לחקור.

בתיה ארטמן: מה שהיא יכולה לעשות זה לשאול את השאלות הראשונות.

בתיה ארטמן: למשל, לאתר את העבריין, היא כן יכולה לעשות, זו הסמכות שנשארה לה.

בתיה ארטמן: המטרה של המשרד לא היתה לבטל את החוק, אלא להפך, אנחנו בעצמנו רצינו אותו, כי חשבנו שיש באמת מקרים שהעדות של הילד, שלא באמצעות חוקרי ילדים, גורמות לילדים האלה נזק.

בתיה ארטמן: נתפסנו באמצע ההליך, כשיש הרחבה, שגם בשבילה צריך הרבה מאוד כסף, ואני יודעת שהמשרד ניסה לגייס תקציבים ולא קיבלנו, וזאת אחת הבעיות.

בתיה ארטמן: הכנסת אומנם מחוקקת חוקים, אבל אין לזה גיבוי תקציבי, ואנחנו עומדים באותו מצב.

בתיה ארטמן: כמו שלכם יש טענות לממשלה, לממשלה יש טענות הפוכות.

בתיה ארטמן: אם היו מגבים את הצעת החוק בתקציבים, לא היתה בעיה.

בתיה ארטמן: הרי אין לנו שום אינטרס.

תמר גוז'נסקי: החוק עבר לפני שנה וחצי, והממשלה היתה אמורה, בתקציב הנוכחי, להקציב לו כסף.

תמר גוז'נסקי: הממשלה אמורה לבצע חוקים.

תמר גוז'נסקי: אם נלך לבג"ץ, בג"ץ יגיד באופן חד-משמעי: יש חוק, תבצעו.

בתיה ארטמן: לצערנו הרב, בהרבה מקרים, כמו ביחידות הסיוע, רק כשהוגשו בג"צים, קיבלנו תקציב.

בתיה ארטמן: לא שהיתה לנו כוונה לא לבצע.

תמר גוז'נסקי: מה את מציעה לעשות עכשיו?

בתיה ארטמן: אני מציעה, דבר ראשון, לדחות את הכניסה לתוקף, למעט הסעיף שמר קדמן דיבר עליו.

בתיה ארטמן: ותוך תקופה מאוד קצרה נביא לוועדת השרים לחקיקה את הצעת החוק שאנחנו יושבים ומגבשים, שיהיו לו תיקונים.

תמר גוז'נסקי: בתיאום עם כל המשרדים?

בתיה ארטמן: בוודאי.

בתיה ארטמן: אנחנו יושבים בוועדה אחת, כבר גיבשנו דברים.

תמר גוז'נסקי: זו הוועדה שיושבת ארבע שנים?

סוזי בן-ברוך: היא ישבה, אחר כך היתה הפסקה של חצי שנה.

בתיה ארטמן: יש ועדת מצא שיושבת על כל התיקונים.

בתיה ארטמן: יש לנו הצעה די מגובשת.

בתיה ארטמן: אנחנו יכולים להתחייב, שתוך תקופה די קצרה נגיש את ההצעה לוועדת השרים לחקיקה, ואז נראה איך זה יתפתח.

בתיה ארטמן: לגבי ההתחייבות לתקציב, אני לא יכולה להתחייב בלי האוצר, חבל שנציג האוצר איננו פה, ואמרתי את זה בתחילת הישיבה.

מנחם וגשל: אני מציע שלא נעשה סלט מכל הדברים.

מנחם וגשל: אני מצטרף לכל הדברים שבתיה ארטמן אמרה.

מנחם וגשל: מרכזי החקירה זה דבר מאוד חשוב ומאוד טוב, אבל זה מרכז תיאומי, זה לא משהו מהותי שעומד מכוח עצמו.

מנחם וגשל: במקום שילד יתחיל לרוץ ממקום אחד למקום שני, מצרפים את כולם.

מנחם וגשל: זה דבר נהדר, כולנו מברכים עליו, אבל הוא לא פותר שום בעיה.

מנחם וגשל: חוקרי הילדים שצריכים לשבת שם הם חוקרי ילדים, ושוטרים צריכים להיות שוטרים, ופקידי סעד הם פקידי סעד.

סוזי בן-ברוך: המבנה הוא לא מבנה משטרתי.

מנחם וגשל: אני מברך על המרכזים, אבל הם לא עונים לעניין.

מנחם וגשל: חבר הכנסת פינס, אני לא אפול לתוך הלופ, כי פתאום אני צריך להסביר למה החוק הזה נורא חשוב.

מנחם וגשל: אני רוצה לומר לך, כמי שמופקד על החוק הזה, כמי שאחראי על מה שפועל.

מנחם וגשל: אני חושב שנעשתה ברכה גדולה מאוד לילדים בעובדה שחוקרי ילדים חוקרים אותם, ואני מזמין אותך פעם לביקור.

מנחם וגשל: לגבי התוספת, ועל זה כבר דיברנו כמה פעמים, אני פשוט מציע, ואני אומר במפורש שנעשה את זה בידיים נקיות לחלוטין, לנפות מהחוק הזה את אותם דברים שהמשטרה יכולה לעשות, והנזק יהיה מזערי, ולהשאיר את אותם דברים שחייבים להשאיר, כי החקירה המיוחדת הזאת מאוד תעזור לילדים.

מנחם וגשל: בתיה ארטמן סקרה את לוח-הזמנים, ואני מסכים עם לוח-הזמנים.

מנחם וגשל: הנציג היחיד שלא נמצא כאן, זה האוצר.

מנחם וגשל: אם האוצר היה בא היום ואומר: רבותי, ב-1 בינואר לא יהיו 20 מיליוני שקלים, אלא 10 מיליוני שקלים, מחר אני יכול להתחיל להיערך.

אופיר פינס-פז: אני מסיים את תפקידי בוועדת החוקה, חוק ומשפט בימים הקרובים.

אופיר פינס-פז: הימים הקרובים הם קריטיים לחוק הזה.

אופיר פינס-פז: בחיים אני לא אסכים לנוסחה של דחייה בשנה, אני אוביל לביטול החוק.

אופיר פינס-פז: אני אומר בצורה הכי ברורה.

אופיר פינס-פז: אתם רוצים, תזמו איזה חוק שאתם רוצים.

אופיר פינס-פז: מה שאני עשיתי, אני אבטל.

אופיר פינס-פז: אתם תעשו, ותביאו לוועדת שרים ותביאו את כל המומחים.

אופיר פינס-פז: אני סומך עליכם בדיוק כמו שאתם סומכים על עצמכם או על האוצר.

אופיר פינס-פז: אני את שלי אבטל, חד-משמעית.

אופיר פינס-פז: אתם תעשו מה שאתם רוצים.

אופיר פינס-פז: כל מה שתעשו אחר כך נתמוך בו בחפץ לב, ודאי כחבר כנסת, לא כיושב-ראש ועדה, אתמוך בכל דבר.

אופיר פינס-פז: אם הנוסחה היא דחייה של עוד שנה, לא יהיה כלום.

אופיר פינס-פז: אני לא אשלה את עצמי, אני לא אשלה את הכנסת.

אופיר פינס-פז: אני לא אלך על זה.

אופיר פינס-פז: חבל לכם על הזמן.

אופיר פינס-פז: אם אתם רוצים נוסחה שאתם מתחייבים לעמוד בה, זה חצי שנה.

תמר גוז'נסקי: סיום החקיקה בשלושה חודשים, לא יותר מזה.

אופיר פינס-פז: אם תתנו התחייבות לוועדה שתוך שלושה חודשים אתם מסיימים את החקיקה, ומקבלים את מה שד"ר קדמן הציע בעניין של החצי שנה.

אופיר פינס-פז: אם לא תלכו לעניין הזה, אני לא מאמין שיקרה משהו.

אופיר פינס-פז: אני אלך לביטול, יש לפחות כתובת ברורה, יותר טובה, פחות טובה, ואתם תביאו כשתחליטו.

יצחק קדמן: אני מבין את התסכול של חבר הכנסת אופיר פינס.

אופיר פינס-פז: זה לא תסכול, המצב הוא מביך ומסוכן.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר לכפות הר כגיגית, אז אנחנו נסוגים.

יצחק קדמן: לא הייתי מוותר על תפקידה של הכנסת בחקיקה, ולא הייתי משאיר את מלאכת החקיקה למשרד האוצר או לכל משרד אחר.

יצחק קדמן: הכנסת יכולה לעבוד בשיטה מדורגת, למרות שנלחצנו ללא כל צורך.

יצחק קדמן: צריך להביא הצעה שתכלול שלושה מרכיבים: מרכיב אחד הוא מרכיב של דחייה, מפני שאחרת יהיה בלאגן גדול מאוד ונהיה עבריינים, וזה בלתי-אפשרי.

תמר גוז'נסקי: את זה אפשר לאשר תוך כמה ימים.

יצחק קדמן: המרכיב השני, שאני שומע פה הסכמה לגביו, אבל הייתי מבקש שזה יבוא מהמקור שרשאי להסכים, שהנושא הצר מאוד, שלא דורש מיליונים, שלא יספרו סיפורים, של מספר עבירות מצומצם מאוד, חמור מאוד, שהעניין הזה ייכנס לתוקף מייד.

מנחם וגשל: אני לא יכול לומר דברים בניגוד לעמדה שהובאה, אבל אני בהחלט רואה מקום לקיים דיון מהיר ולתת תשובה בעניין.

יפעת רווה: אפשר לעשות זאת, אבל בהצעה נפרדת.

תמר גוז'נסקי: אפשר לשנות את זה בוועדה.

תמר גוז'נסקי: להוציא את הסעיף הזה מהדחייה.

יצחק קדמן: בעניין הזה יש חשיבות, לא רק לגופו של עניין, אלא שהוא גם מאותת על רצינות הכוונות, של אי-זריקת החוק הזה.

יצחק קדמן: המרכיב השלישי הוא אלמנט אורך הדחייה.

יצחק קדמן: פה צריך למצוא שיטה שמצד אחד לא תיתן עכשיו שנה תמימה, כי אם תתנו עכשיו שנה תמימה, שבוע לפני יולי הבא יתקיים אותו דיון.

יצחק קדמן: לכן אני מציע פשרה, שמצד אחד תבטיח שהמשרד יכול להיערך לא מהיום להיום, אלא ב-1 בפברואר, אני לא יודע באיזה תאריך המשרד יכול להיערך, ושיהיה למשרד מנוף כלפי משרד האוצר, כדי שלא יקרה מה שפה מזהירים מפניו.

מנחם וגשל: אתה לא בעד להוציא מהחוק הזה מה שלא חייב להיות בו?

יצחק קדמן: בהחלט כן, אבל לא כרגע.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לסכם.

תמר גוז'נסקי: בנושא של הילדים יש לנו בעיה מאוד קשה, כי זכויות הילדים, לצערי, מצטמצמות ולא מתרחבות.

תמר גוז'נסקי: אם אתם רוצים, אני יכולה לתת לכם הרצאה בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: במהלך השנים צברנו מספיק ניסיון בשביל להבין שאנחנו צריכים לפעמים לחקור ילדים, אבל אנחנו חייבם לעשות את זה כך שנפגע בהם כמה שפחות, כי מספיק שהם היו עדים או מעורבים או קורבנות, ואנחנו לא צריכים להמשיך ולדשדש בנושאים האלה.

תמר גוז'נסקי: מה שאנחנו צריכים לתת בעיקר, זה שיקום וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: אחרי שקראתי היום את הנתונים כמה ילדים בארץ סובלים מתסמונת פוסט-טראומתית, אני כבר לא יודעת מהיכן יגיע הכסף למשהו.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת אופיר פינס, החוק הזה בכיוון הנכון, הבעיה המרכזית שהיתה צריכה לבוא הממשלה ולהגיד: אחרי ששקלנו, בדקנו וחשבנו, אנחנו חושבים לגבי סעיפים מסוימים כך וכך, ולגבי סעיפים אחרים כך וכך.

תמר גוז'נסקי: תמיד אפשר לבוא ולהגיד, לאחר מחשבה ולאחר ניסיון ולאחר בדיקה.

תמר גוז'נסקי: העמדה של המשרדים לגבי איזה סעיפים כן ואיזה סעיפים לא, האם היא מוכנה?

אופיר פינס-פז: לא של הממשלה, של המשרד.

בתיה ארטמן: לא, של הממשלה.

תמר גוז'נסקי: האם אתם יכולים תוך חודש להעביר את זה לוועדת החוקה?

קריאה: ההצעה על חוק ועדת מצא?

תמר גוז'נסקי: עוד פעם ועדת מצא?

יפעת רווה: זו אותה הצעה.

יפעת רווה: ההצעה שלנו שכוללת המון דברים, מוכנה כבר כמה חודשים טובים.

תמר גוז'נסקי: זו אותה הצעת חוק שמדברת על קיצור חקירת ילדים?

יפעת רווה: כן, והיא כוללת הרבה מאוד דברים.

אופיר פינס-פז: תפרידו את העניין הספציפי הזה מהכול.

תמר גוז'נסקי: שר המשפטים אמר שאם ועדת מצא לא יכולה להזדרז, הוא ייקח את זה ממנה.

תמר גוז'נסקי: הוא אמר את זה בישיבה.

אופיר פינס-פז: הוא אמר, אבל זה לא פשוט לעשות זאת.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת מכם, כנציגי המשרדים השונים, תעבירו את המסר הזה, ותבואו עם התחייבות מאוד ברורה, שיש לכם מועדים, שאתם מגישים את החוק המשופץ, וכן שהאוצר מסכים לזה שהחוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר, עם אפשרות לפשרה – אם אתם באים עם הדברים האלה, יש טעם לדחייה, אם לא, אופיר פינס צודק, חבל על הזמן.

תמר גוז'נסקי: תקחו את זה ברצינות, ושהממשלה הזאת תבין מה המשמעות, שאנחנו מבטלים חוק להגנת ילדים, והתקשורת לא תיכנס לפרטים.

תמר גוז'נסקי: יש שם מישהו שלא מבין על מה אנחנו מדברים?

יפעת רווה: אנחנו מבינים, לא צריך לשכנע אותנו בעניין הזה.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת שתבהירו היום בוועדת שרים את עמדתנו, ובתנאים שאמרתי, ואז יש טעם בדחייה.

תמר גוז'נסקי: אם לא, אני לא רואה בכנסת מי יסכים לדחייה, ובעיקר אם יוזם החוק יגיד מה שהוא יגיד, זה ישפיע.

תמר גוז'נסקי: אם כולנו רוצים להגן על ילדים, ואין פה ויכוח על זה, נתייחס לזה ברצינות.

תמר גוז'נסקי: אני בטוחה שמדובר תמיד ביישום הדרגתי, אבל נתחיל לפחות.

תמר גוז'נסקי: תגישו הצעה לכך שסעיפים מסוימים נכנסים לתוקף ב-1 בינואר וסעיפים אחרים ב-1 בדצמבר, ולסעיפים אלה ואלה צריך 3 מיליוני שקלים.

תמר גוז'נסקי: מישהו צריך לגשת לנושא הזה ברצינות ולתת פרספקטיבה לחברי הכנסת, כי אחרת אנחנו מרגישים כמו יו-יו, ואף אחד לא רוצה להרגיש כך.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה שברוח זו יהיה דיון היום בוועדת שרים, ואחר כך בגורמים הממשלתיים הנוגעים בדבר.

יפעת רווה: מה שעולה היום בוועדת השרים זה רק הדחייה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא נסכים לדחייה, אם לא יהיו לזה התחייבויות נלוות.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.