הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 163, 2002-06-12 09:00

תמר גוז'נסקי: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד.

תמר גוז'נסקי: על סדר היום העברת התקציב המיועד לשירותים קהילתיים עבור ילדים אוטיסטיים.

תמר גוז'נסקי: גברת מרגלית תירוש, מנכ"ל אלו"ט, פנתה בנושא שהוא לכאורה מאוד בנלי: משרד האוצר הקצה תקציב עבור שירותי קהילה לילדים אוטיסטיים אך משרד העבודה והרווחה שאחראי על התחום לא הגיע לידי כך שהתקציב ינוצל.

תמר גוז'נסקי: אנחנו תיכף נשמע למה.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר ארגון אלו"ט, שהביאו בחשבון שהתקציב הזה קיים בבסיס תקציב המדינה, נכנס להתחייבויות וכרגע נמצא בבעיה קשה.

תמר גוז'נסקי: לא צריך להרחיב על החשיבות של שירותי קהילה, ובמיוחד לילדים אוטיסטיים.

תמר גוז'נסקי: אני יודעת שנעשים מאמצים בתחומים שונים.

תמר גוז'נסקי: השאלה שלנו היא איך להביא לכך שהכסף יגיע לילדים.

מירי ישעיה: אחרי 25 שנים שהילדים האוטיסטיים לא זכו לשום שירותים קהילתיים וגם לא לתקציב, ואחרי מלחמות עולם שאלו"ט כארגון הורים ניהלה, סוף-סוף בשנת 2001 המדינה תקצבה את השירותים הקהילתיים לילדים שלנו בסכום של 6 מיליון שקלים.

מירי ישעיה: אנחנו באמת מעריכים את העבודה של משרד העבודה והרווחה, הם עושים הכל לטובתנו, אך פתאום נתקלנו במין קיר אטום כשמשרד העבודה והרווחה אמר לנו: אין לנו נהלים, אנחנו לא מוכנים, אין לנו מכרזים, אין לנו קריטריונים, אין לנו ואין לנו ואין לנו.

מירי ישעיה: הם שואלים למה לא התכוננו קודם.

מירי ישעיה: רקענו ברגליים, היינו צריכים לעצור את ההורים מלבוא להפגין, לצעוק ולהפוך שולחנות, כי המצוקה היא באמת מאוד קשה, בלתי נסבלת.

מירי ישעיה: לאחר שילד אוטיסט בא מהגן או מבית-הספר הוא יושב בבית, אין לו לאן לצאת ואין לו מה לעשות.

מירי ישעיה: ההורים לא יכולים אף פעם להוציא את האף מהבית, אף לא לשעה, כדי לנשום קצת אוויר ולצבור כוחות.

מירי ישעיה: עברה שנת 2001 אך לא נוצלו 6 מיליון השקלים שהמדינה תקצבה.

מירי ישעיה: בימים קשים כאלה, כשאנחנו רואים כל-כך הרבה מגזרים במצוקה שמפגינים ונלחמים על תקציבים, פה זה מקרה שהתקציב ישנו.

מירי ישעיה: בשנת 2001 התקציב לא נוצל.

מירי ישעיה: אני לא יודעת איפה הוא, איפה 6 מיליון שקלים.

תמר גוז'נסקי: מה שלא נוצל, אבד.

תמי יונה: הם אמרו שהכסף חזר לאוצר.

תמר גוז'נסקי: ומה קורה עם תקציב שנת 2002?

מירי ישעיה: ב-2002 שוב תוקצבנו ב-7.5 מיליון שקלים והיינו בטוחים שאנחנו יוצאים לדרך.

מירי ישעיה: אלו"ט מאורגנת והיא מתכננת קייטנות ונופשונים, הרבה דברים שבסופו של דבר יצילו משפחות.

מירי ישעיה: אני הוצאתי את בני מהבית בגיל 18.

מירי ישעיה: אני יכולה לספר לכם שקודם לכן בעלי ואני לא ידענו מעולם מה זה לצאת לנופש ל-24 שעות.

מירי ישעיה: אני מודה ומתוודה, יש לנו שני ילדים יותר גדולים והם עדיין בבית ואילו הוא הוצא מהבית ראשון, הוא שהיה צריך להיות בקן החם עוד שנים.

מירי ישעיה: פשוט הרמנו ידיים, לא יכולנו יותר.

מירי ישעיה: בחפץ לב, בהמון אהבה היינו ממשיכים להחזיק אותו בבית.

מירי ישעיה: עכשיו הוא מחוץ לבית, נאלצנו להעביר אותו ל'בית לחיים' של אלו"ט ולמדינה זה עולה הרי הרבה יותר.

מירי ישעיה: פה יש כסף.

מירי ישעיה: יש פה משפחות שכל-כך מחכות ושוב, משרד העבודה והרווחה, לא מעביר את הכסף.

מירי ישעיה: אני מכירה את האנשים היקרים ממשרד העבודה והרווחה שיושבים מימיני ומשמאלי, שבאמת מנסים לעשות הכל, אבל אני לא מבינה.

מירי ישעיה: בשנה שעברה לא קיבלנו והשנה שוב יש סיבה למה לא.

מירי ישעיה: מדוע למשרד העבודה והרווחה לא היה זמן להתארגן כבר בשנת 2001?

מירי ישעיה: אנחנו נמצאים כבר באמצע שנת 2002, על סף החופש הגדול.

מירי ישעיה: למה מחכים?

מירי ישעיה: שיקרה אסון במדינה הזאת?

מירי ישעיה: אני מצפה שמשרד העבודה והרווחה לא יבוא עכשיו עוד פעם לספר לנו ---

תמר גוז'נסקי: רגע, רגע, אל תצפי לגבי מה שהוא יספר.

תמר גוז'נסקי: קודם נשמע ואחר-כך נגיב.

תמר גוז'נסקי: הבעיה ברורה.

תמר גוז'נסקי: מר וגשל, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: יש כסף?

מנחם וגשל: יש.

מנחם וגשל: אין פה ויכוח על העובדות.

מנחם וגשל: בשנה שעברה היה סכום כסף שאנחנו החזרנו אותו בדאבון לב רב לאוצר.

מנחם וגשל: התנהל דיון מאוד קשה בכנסת על הנושא הזה.

מנחם וגשל: השנה נכנסנו פעם נוספת לאותו loop כמו בשנה שעברה.

מנחם וגשל: כל הנוכחים כאן יודעים בדיוק את העובדות.

מנחם וגשל: אנחנו קלטנו במשרד העבודה והרווחה את הנושא של טיפול חוץ-ביתי באוטיסטים.

מנחם וגשל: הטיפול החוץ-ביתי נקלט כיוון שהוא הועבר אלינו עם המוסדות - אחר-כך התפתחו עוד מוסדות - ולפיכך ההעברה היתה יחסית פשוטה וחלקה.

מנחם וגשל: כלומר, כמו שקיבלנו אותו, ככה קלטנו אותו.

מנחם וגשל: אבל טענו מהיום הראשון שאין טעם לעשות טיפול חוץ-ביתי אם הוא לא ייתמך בשירות הקהילתי, גם מבחינת מה שקורה לפני וגם מבחינת מה שקורה אחרי.

מנחם וגשל: לאחר דיון מאוד נוקב בעניין הזה, כשלאנשים מאלו"ט היתה תרומה גדולה מבחינת הלובי הציבורי, הוקצה הכסף למשרד העבודה והרווחה.

תמר גוז'נסקי: לאיזה מטרות הוא מיועד?

מנחם וגשל: הוא מיועד לטיפול הקהילתי, שזה נופשונים, סומכים ומועדוניות וגם לנושאים נוספים שנצטרך לפעול בהם.

מנחם וגשל: למשל מדובר כרגע על שיטות טיפול חדשות, שיטה שנקראת ABA (לוֹבָאס) שאנחנו הסכמנו שצריך לקדם אותה, אספנו חומר מהעולם ביחד עם אלו"ט ויצאנו למכרז.

תמר גוז'נסקי: דיברנו על כך בהזדמנות אחרת.

מנחם וגשל: אנחנו כבר בדרך.

מנחם וגשל: הבעיה המרכזית שעליה מדברים אנשי אלו"ט קשורה בסבך שנקלענו אליו, ושאת מכירה אותו ממקום אחר, בקשר שבין המשרד לרשויות המקומיות.

מנחם וגשל: מבחינת הרשויות המקומיות זאת פעולה כמו כל פעולות המשרד: יש מפגרים, יש נכים, יש זקנים, יש עבריינים ויש גם אוכלוסיה של אוטיסטים שצריך לטפל בהם.

מנחם וגשל: הרשויות המקומיות היום טוענות שהן לא משתתפות ואם המשרד רוצה להיכנס לעניין, שיתקצב מאה אחוז.

מנחם וגשל: המשרד טוען שבשום פעולה הוא לא עובד בצורה כזאת ושיש אחריות לרשויות המקומיות בהיקף של 25%.

מנחם וגשל: במקום לדבר יותר מדי, אקרא מכתב שכתב מנכ"ל המשרד לגברת מרגלית תירוש ב-4.6: "אני מודע היטב למצב הקשה של המטופלים ושל העמותה כתוצאה מאי-ניצול כספים המיועדים לטיפול בקהילה.

מנחם וגשל: אינני חוסך שום מאמץ להביא לכך שסכום שהוקצה על-ידי האוצר לא יחזור אליו בסוף שנה אלא אף יתווסף לו חלקן של הרשויות המקומיות.

מנחם וגשל: שיחות בעניין זה עם יושב-ראש מרכז השלטון המקומי ומנכ"ל משרד הפנים הביאו להתקדמות מסוימת שתוצאתה בשלב זה היא העברת כספים לעיריית ירושלים ואישור להעביר לכל רשות שמעוניינת בכך את חלקה.

מנחם וגשל: אתמול ניהלתי דיון פנימי בהשתתפות מנהלי מחוזות ואגפים שמטרתו מציאת פתרונות יצירתיים לבעיה.

מנחם וגשל: בסיכום הדיון הנחיתי את מנהלי המחוזות ואת מנהל אגף התקון לפעול בשני כיוונים בו-זמנית: האחד, להביא להסכמת מרכז השלטון המקומי לקראת דיון עם נציגיהם שמתוכנן ל-19.6.

מנחם וגשל: השני, עבודה של מנהלי המחוזות ישירות מול רשויות להעברת הכספים לכל רשות שמעוניינת בכך, כפי שנעשה עם עיריית ירושלים.

מנחם וגשל: אני עוקב אישית מקרוב אחר ההתקדמות על-פי הנחיותי ואני מקווה כי בשבועות הקרובים יהיה שינוי מבורך לטובת אוכלוסיה קשה זאת".

תמר גוז'נסקי: כלומר בירושלים זה עובד?

תמי יונה: בירושלים כבר בשנת 2001 העירייה הודיעה שהיא מוכנה.

מנחם וגשל: את הכסף מקבלים רק מתחילת שנת 2002.

תמר גוז'נסקי: בירושלים זה עובד?

תמי יונה: לא.

מנחם וגשל: עיריית ירושלים הודיעה שהיא מוכנה, למרות מרכז השלטון המקומי, להיכנס איתנו לשותפות.

מנחם וגשל: עכשיו הועברו כל הכספים שמיועדים לירושלים, ואף הרבה יותר ממה שמיועד לה.

מנחם וגשל: אם כרגע יש רשות שמוכנה לשתף פעולה, נעביר לה את כל הסכומים.

מנחם וגשל: מצידי אני יכול להעביר לה את כל ה-7 מיליון שקל אם היא יכולה לנצל אותם.

מנחם וגשל: אני לא רוצה להשאיר אגורה אחת בתקציב השנה.

תמר גוז'נסקי: אז למה בירושלים אין עדיין שירותים?

מנחם וגשל: קודם כל, בירושלים יש שירותים.

מנחם וגשל: אני חשבתי עד היום - ואני חושב גם עכשיו, אבל אין ברירה, אנחנו חייבים לפרוץ את העניין הזה - שזה לא חוכמה כל-כך גדולה לשבור את מרכז השלטון המקומי.

מנחם וגשל: זה גוף שאנחנו צריכים לעבוד איתו ביחד בהרבה מאוד נושאים שצריך לקדם אותם, כולל הנושאים של האוטיסטים.

מנחם וגשל: אבל הגענו למסקנה שאם אנחנו עכשיו, באמצע השנה, לא ניכנס לפעולה מהירה אנחנו נישאר עם כל הכסף ביד בסוף השנה, כפי שהיה בשנה שעברה.

מנחם וגשל: לכן קיבלנו החלטה, בניגוד לדעת מרכז השלטון המקומי.

מנחם וגשל: ירושלים קיבלה החלטה אמיצה מאוד להפר את ההוראות את מרכז השלטון המקומי.

מנחם וגשל: בעצם היא הוציאה את עצמה ממרכז השלטון המקומי לעניין זה.

מנחם וגשל: כאשר עיריית ירושלים החליטה, העברנו לה את הכספים.

מנחם וגשל: עשינו כבר את הקצאת הכספים והם הועברו לירושלים.

מנחם וגשל: מבחינתנו זה עובד.

מנחם וגשל: זה מסמן את הדרך לכל רשות מקומית.

מנחם וגשל: ההנחיות במשרד עד היום היו שאם מרכז השלטון המקומי לא מסכים לפעולה ההקצאה לרשויות לא יכולה להתבצע.

מנחם וגשל: המנכ"ל חתך את העניין הזה ונתן הוראה: כל רשות שרוצה לשתף פעולה, יועברו לה הסכומים.

מנחם וגשל: ב-19.6 תתקיים ישיבה עם מרכז השלטון המקומי.

מנחם וגשל: המנכ"ל מקווה ששם ניתן יהיה להעלות את העניין פעם נוספת ולומר להם: בואו.

מנחם וגשל: ירושלים נכנסה לעניין.

מנחם וגשל: יש רשויות שעוקפות באי ידיעה את מרכז השלטון המקומי ומבקשות מאיתנו כל מיני פעילויות נקודתיות.

מנחם וגשל: אנחנו מסייעים בעניין הזה.

מנחם וגשל: אם עד 19 ביוני לא תהיה פריצת דרך עם מרכז השלטון המקומי, נודיע לכל הרשויות המקומיות, ומנהלי המחוזות שלנו עובדים על זה כרגע, שמי שמוכן לשתף פעולה אנחנו נעביר לו כסף.

רותי סיוון: ומי שלא מוכן?

מנחם וגשל: מי שלא מוכן, לא יקבל כסף.

תמר גוז'נסקי: האם בירושלים בפועל ניתנים שירותים?

לילי אבירי: בירושלים אני בקשר עם אנשי אגף השיקום.

לילי אבירי: הם בונים את השירותים עכשיו.

תמי יונה: אנחנו ההורים עבדנו כבר מהקיץ בשנה שעברה עם השטח, עם המתנ"סים, עם הפקידים והעובדים הסוציאליים.

מנחם וגשל: אל תתלהמי.

תמי יונה: האם אתה צריך לטייל עם הילד כל ערב?

תמי יונה: אתמול בערב איבדתי שליטה בילד בכביש בגין.

תמי יונה: כל יום אחר-הצהרים אני צריכה לקחת אותו ולצאת לטייל איתו ברחובות.

תמי יונה: אני מקרה של אם חד-הורית עם 3 ילדים.

תמי יונה: מה עם המשפחות ברוכות הילדים?

תמי יונה: מה עם המשפחות הערביות בבית צפאפה?

תמי יונה: על מה אתם מדברים?

תמי יונה: אנחנו ההורים עבדנו עם הפקידים, עם המתנ"סים בשטח.

תמי יונה: הכנו את כל הדברים מאז הקיץ בשנה שעברה.

תמי יונה: אתה אומר לי שאתם עובדים עם עיריית ירושלים?

תמר גוז'נסקי: יש פה בעיה.

תמר גוז'נסקי: הכסף בירושלים הועבר.

תמר גוז'נסקי: מה קורה כעת?

תמי יונה: פעם ראשונה אנחנו שומעים שהכסף הועבר.

מנחם וגשל: אם הייתי יודע שאלו"ט מסכמת אתי את הסיפור ועם עיריית ירושלים, אז הייתי מעביר כסף בינואר ובזה היה נגמר העניין.

מנחם וגשל: הישיבה הזאת, אם אני מבין נכון, היא ישיבה שאלו"ט ביקשה לקיים כדי לבדוק איך פותרים את הבעיה של האוטיסטים בכל רחבי הארץ.

מנחם וגשל: החוכמה הקטנה ביותר היתה לגמור את הבעיה עם עיריית ירושלים.

תמר גוז'נסקי: אבל למה זה לא עובד בירושלים?

תמר גוז'נסקי: תנו לנו להבין.

תמר גוז'נסקי: אנחנו כבר בחודש יוני.

לילי אבירי: אני צריכה לקבל חומר מירושלים לא דרך אלו"ט.

לילי אבירי: אני צריכה לקבל חומר מירושלים בפרוצדורה מסוימת מהעובדים הסוציאליים.

לילי אבירי: דוחות האבחונים שהועברו אלי, אישרתי.

לילי אבירי: מה שלא הועבר אלי, לא אישרתי.

לילי אבירי: אני לא יכולה להגיד שיש מועדוניות.

לילי אבירי: זה צריך לעבור הליך מסוים, שעיריית ירושלים עדיין לא מבצעת אותו.

תמר גוז'נסקי: למה אתם מעבירים כסף לפני שירושלים הוכיחה שהיא עושה משהו?

מנחם וגשל: הקצאה זה לא כסף.

מנחם וגשל: מדובר על הקצאה.

לילי אבירי: נתתי אישור שיש להם כך וכך כסף והם יכולים לפעול.

לילי אבירי: כל פעולה שלהם צריכה לעבור אישור שלי.

לילי אבירי: הם צריכים להעביר מסמכים כדי שנוכל לדעת אם הילדים הם אכן אוטיסטים.

לילי אבירי: יש הליך מסוים שאני לא יכולה לוותר עליו.

תמר גוז'נסקי: תוך כמה זמן ההליך יגמר?

לילי אבירי: אני לא יודעת.

לילי אבירי: אני מקווה שאנחנו עובדים מהר.

לילי אבירי: עיריית ירושלים לקחה על עצמה לעבוד והיא עובדת מהר.

תמי יונה: עיריית ירושלים עושה את העבודה.

תמר גוז'נסקי: מתי עיריית ירושלים קיבלה את ההודעה שזה אושר לה?

לילי אבירי: לפני שבועיים.

לילי אבירי: אנחנו היינו בקשר איתם כל הזמן, שישלחו לנו את החומר, שיכינו.

תמר גוז'נסקי: האם בקיץ הזה יקרה משהו?

תמר גוז'נסקי: יהיו קייטנות?

לילי אבירי: אני מקווה.

לילי אבירי: עיריית ירושלים לקחה את זה על עצמה.

לילי אבירי: היא הכינה את התכניות למועדוניות ושלחה את זה.

לילי אבירי: היא בדרך להכנה וזה יופעל.

תמר גוז'נסקי: לכמה ילדים זה יופעל?

לילי אבירי: ביקשו ממני תקציב ל-20 ילדים במועדוניות, אולי אפילו יותר.

לילי אבירי: יש לנו את כל התקציב.

מנחם וגשל: חברת הכנסת גוז'נסקי, אני אומר לך כבר עכשיו באחריות מלאה, בעיריית ירושלים זה יופעל השנה.

מנחם וגשל: לגבי השנים הבאות אני לא יכול להגיד.

מנחם וגשל: השנה זה יופעל לגבי כל בקשה שעיריית ירושלים תגיש מהסיבה המאוד פשוטה, מכיוון שברור לי כבר עתה שיתר הרשויות לא יגמרו להתארגן עד סוף השנה ובקיץ הזה כנראה לא יקרה בהן כלום, וכסף יש במקרה הזה.

מירי ישעיה: לא, בשום פנים ואופן.

מירי ישעיה: אתם לא מדמיינים לעצמכם מה יקרה פה.

מירי ישעיה: לא יכול להיות.

מירי ישעיה: אף אחד הרי לא מאשים את אלו"ט שהיא לא רוצה את ה-25% של הרשויות המקומיות אבל אני לא מבקשת, אני דורשת לאלתר: שנת 2001 הלכה לים.

מירי ישעיה: שנת 2002 לא תלך לים.

מירי ישעיה: תנו לנו את הכסף שהמדינה הקציבה לנו ובינתיים תנהלו את המשאים ומתנים שלכם עם השלטון המקומי ועם הרשויות המקומיות.

מירי ישעיה: אל תספרו לנו סיפורים, אל תמשכו אותנו עוד שנה.

מירי ישעיה: אנחנו לא ניתן.

מירי ישעיה: הכסף ישנו, הכסף שהמדינה הקציבה.

מירי ישעיה: תנו אותו לאוטיסטים לאלתר, בכל הארץ.

מירי ישעיה: אנחנו מאורגנים.

מירי ישעיה: אנחנו יכולים לפתוח קייטנות.

מירי ישעיה: אנחנו יכולים להושיע משפחות וילדים.

מירי ישעיה: למה אתם לא מעבירים לנו את הכסף שהמדינה נתנה?

מירי ישעיה: במקום לעזור, אתם תוקעים לנו מקלות בגלגלים.

מירי ישעיה: די עם זה! אנחנו נעזור לכם במלחמה עם הרשויות המקומיות, נלך אתכם.

מירי ישעיה: אנחנו מבינים את העניין.

מירי ישעיה: אבל לא נחכה עד שנה הבאה.

מירי ישעיה: קודם כל תזרימו לנו את הכסף שישנו.

מירי ישעיה: אחר-כך נלך הלאה.

תמר גוז'נסקי: הרי אי אפשר להזרים כסף למי שלא משתף איתך פעולה.

מירי ישעיה: שיעבירו את הכסף לאלו"ט.

מירי ישעיה: כמו שאנחנו מפעילים 'בתים לחיים' ואלו"טפים, אנחנו נפעיל מה שצריך.

רותי סיוון: בדקתי בישיבות הממשלה ובדקתי משפטית, יש תקדימים לכך שהממשלה מעבירה את הכסף במלואו, 100%.

רותי סיוון: זה לא פעם ראשונה.

רותי סיוון: אתן לך רשימה אחר-כך, אם אתה רוצה.

מירי ישעיה: כמו ה'בתים לחיים', לדוגמה.

מנחם וגשל: לא, זה הטיפול החוץ-ביתי.

רותי סיוון: אני לא מדברת על טיפול חוץ-ביתי.

רותי סיוון: אני מדברת איתך על השתתפות של 25% של הרשויות המקומיות.

רותי סיוון: היו מקומות - בלי קשר למשרד העבודה והרווחה - בהם למרות שהרשות המקומית לא השתתפה הממשלה העבירה את הכסף במלואו.

תמר גוז'נסקי: מר וגשל, נוכח העובדה שפרט לעיריית ירושלים, שכנראה שם משהו הסתדר, יתר העיריות נכון לעכשיו לא הודיעו שהן מוכנות, ומרכז השלטון המקומי נכון לעכשיו עוד לא שינה את עמדתו, השאלה היא האם יש דרך אחרת להגיע להסכם.

תמר גוז'נסקי: האם ניתן לקנות שירותים כדי לפחות לנצל את הכסף הזה באופן חד-פעמי?

תמר גוז'נסקי: לא להגיד שזה לכל החיים אבל לפחות אפשר לקנות שירותים.

תמר גוז'נסקי: האם יתכן שחברת המתנ"סים או מישהו אחר יקנה אצלכם שירותים?

מנחם וגשל: יכול להיות.

מנחם וגשל: אם רוצים ללכת לכיוון הזה אז אנחנו צריכים לצאת למכרז.

מנחם וגשל: ברור דבר אחד, שאם אנחנו רוצים להעביר את הכספים לעמותה ציבורית כדי שהיא תפעיל אותם ברשויות מקומיות, שהן לא תמיד הרשויות המקומיות שסמוכות לערים הגדולות אלא לכל הרשויות המקומיות בארץ, אנחנו צריכים לצאת קודם כל להליך מכרזי מסודר.

מנחם וגשל: לגבי הרשויות המקומיות אנחנו לא צריכים הליך מכרזי.

מנחם וגשל: לרשויות המקומיות אנחנו מעבירים את הכסף ואנחנו צריכים השתתפות שלהן.

תמר גוז'נסקי: כמה זמן לוקח הליך מכרזי כזה?

מנחם וגשל: הליך מכרזי ייקח לפחות 3 חודשים.

מירי ישעיה: אפשר גם בהליך לפנים משורת הדין לתת לנו פטור ממכרז, כמו שכבר היה.

מירי ישעיה: תחשבו על הילדים האוטיסטיים.

מירי ישעיה: מר מנחם וגשל, מספיק עם זה! שנה אחת הלכה לים.

מירי ישעיה: השנה הזאת לא תלך לים! לא! אתם לא יכולים לעשות לנו את זה.

מירי ישעיה: אני זועקת את הזעקה שהיא כבר לא שלי אלא של משפחות שאני יודעת מה יקרה להן.

מירי ישעיה: תעשו מה שצריך.

מירי ישעיה: אתם יכולים.

מירי ישעיה: אנחנו יודעים שכאשר אתם רוצים, אתם יכולים.

תמר גוז'נסקי: מר פריצקי, אמור לנו כסגן ממונה תקציבים - רווחה, האם יש דרך אלגנטית כלשהי לא להחזיר את הכסף לאוצר?

חנן פריצקי: התשובה קיימת.

חנן פריצקי: אף אחד לא יכול להאשים אותנו שאנחנו לא ניסינו לעשות כל מה שאפשר לטובת האוטיסטים בקטע הזה, ואני לא אחזור על כל הדברים.

חנן פריצקי: הבעיה המרכזית היא שאם לא ניבנה את השירותים מהתחלה נכון אנחנו נפספס את כל הרכבת מהיום והלאה בקטע הזה.

חנן פריצקי: אם אנחנו לא נרתום את הרשויות המקומיות, גם מבחינה תקציבית, גם מבחינת שותפות קדימה, אנחנו נגרום לכך שהשירותים לאוטיסטים יינתנו בצורה הזאת גם בשנים הבאות.

חנן פריצקי: אני מסכים שלא עולה על הדעת שנחזיר את הכספים האלה.

חנן פריצקי: אני אומר שצריכים לעשות את כל המאמצים מהר, ללחוץ על הרשות המקומית.

תמר גוז'נסקי: האם אפשר להשיג פטור ממכרז לשנת 2002 ולהעביר כספים, למשל לקייטנות, לדברים ספציפיים?

תמר גוז'נסקי: כלומר לא לכל התחום, לא לכל מה שהיינו חושבים שצריך לפתח.

תמר גוז'נסקי: קייטנה למשל זה לא דבר שאתה צריך לפתח 7 שנים מראש.

תמר גוז'נסקי: אולי אפשר יהיה להעביר את הכסף אם תמצא מישהו שיכול לנהל את הקייטנה, שהיא מוגבלת בזמן.

תמר גוז'נסקי: הרי הילדים האלה לומדים עד סוף חודש יולי.

מירי ישעיה: יש ילדים שלא לומדים עד סוף חודש יולי.

תמר גוז'נסקי: צודק מר פריצקי שצריך ראיה ארוכת טווח, צריך בניית שירותים וצריך המשכיות.

תמר גוז'נסקי: כל זה ידוע לך, מר וגשל.

תמר גוז'נסקי: אבל מה לעשות, אתה מכיר שבכל מקום שהעיריות צריכות להשתתף יש עכשיו ירידה תלולה במתן השירותים.

תמר גוז'נסקי: אני יודעת למשל וגם אתה יודע - זה לא שייך לנושא שלפנינו - שבמעונות יום, מה שנקרא ילדי רווחה, מקום שהרשויות צריכות להשתתף ב-25% הן לא משתתפות, הן מקצצות ולא מנצלות מכסות.

תמר גוז'נסקי: אני עומדת מול האגף למעמד האישה בכל הנושא הזה ואני יודעת את הנתונים.

תמר גוז'נסקי: הרשויות לא מנצלות והתוצאה היא עגומה מאוד.

תמר גוז'נסקי: רשויות חזקות שיכולות להרשות לעצמן, מנצלות ואילו במקום שהרשויות חלשות הילדים במצב הקשה ביותר כי המצב החברתי שם הכי קשה, שם הרשויות לא משלמות והילדים לא נקלטים ובעצם לא מנצלים מכסות.

תמר גוז'נסקי: זה דוגמה אחת.

תמר גוז'נסקי: דוגמה שניה היא המועדוניות.

תמר גוז'נסקי: בעיר שבה אני גרה, בת-ים, החליטה העירייה שהילדים של בת-ים לא צריכים מועדוניות.

תמר גוז'נסקי: האם תכריחו את העירייה?

תמר גוז'נסקי: למרות שיש הסכמים, למרות שיש הסכם עם השלטון המקומי בנושא המועדוניות, אמרה עיריית בת-ים: אין לי כסף, וסגרה את כל המועדוניות.

תמר גוז'נסקי: האם כל הילדים בבת-ים פתאום במצב כלכלי "נפלא" ואף אחד לא צריך מועדונית אחרי הצהרים?

תמר גוז'נסקי: מאות ילדים שהיו באים למועדוניות הלכו הביתה ולא ניתן יותר שירות כזה.

מנחם וגשל: אנחנו יצאנו למכרז שעומד להיגמר בימים אלה, מכרז להפעלת קייטנות ומועדוניות.

תמי יונה: מה שהוא אומר איננו נכון, למשל בירושלים העובדות הסוציאליות ---

תמר גוז'נסקי: תעזבי לרגע את ירושלים.

תמר גוז'נסקי: אי אפשר כך לנהל ישיבה.

תמר גוז'נסקי: אני לא מצליחה להבין שום דבר.

מנחם וגשל: יצאנו למכרז להפעלת קייטנות ומועדוניות לאוטיסטים.

מנחם וגשל: גברת לילי אבירי אומרת לי שהמכרז יסתיים השבוע, ביום חמישי.

מנחם וגשל: אנחנו יצאנו למכרז בעיתונות.

מנחם וגשל: הרי כדי שגוף כזה יוכל להפעיל אני צריך לצאת למכרז.

מנחם וגשל: למה אלו"ט ולא גוף אחר?

מנחם וגשל: דבר אחד צריך להיות ברור, הכלל הזה שמשרד העבודה והרווחה מקצה בחלוקה של 75%-25%, מה שאמר מר חנן פריצקי, זה הדבר שכרגע מנכ"ל משרד העבודה והרווחה עומד עליו בכל תוקף, כי זה יסדיר את העבודה לשנים הבאות.

מנחם וגשל: נניח כרגע שברשויות המקומיות, חוץ מירושלים - בירושלים אין לנו בעיה בעניין הזה - נניח שבבת-ים הרשות המקומית לא מוכנה לתת את ה-25%, אז הגוף שזכה במכרז - זה יכול להיות אלו"ט או החברה למתנ"סים, מי שיזכה במכרז - יצטרך לתת את ה-25%.

מנחם וגשל: בואו נניח שזה יהיה אלו"ט.

מנחם וגשל: האם אלו"ט תהיה מוכנה להוסיף 25% על הפעולה?

מירי ישעיה: מאיפה?

מירי ישעיה: אם תיתנו לנו.

מירי ישעיה: אתם יודעים יפה מאוד שאין לנו את ה-25%.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מנסים לעקוף את הקושי שמתעורר עם הרשויות המקומיות.

תמר גוז'נסקי: אז אומרים: נוציא מכרז.

מנחם וגשל: יצאנו למכרז.

תמר גוז'נסקי: אומר מר מנחם וגשל שגם כשיש מכרז ויהיה זוכה במכרז לצורך הפעלת קייטנות ומועדוניות לאוטיסטים, עדיין לא השתחררנו מהצורך במימון 25%.

מירי ישעיה: אז תשחררו אותנו מה-25% האלה בשנה הנוכחית.

מירי ישעיה: השנה במקום מיליון שקל, או מיליון וחצי שקל, תורידו מהסכום 25% אך תעבירו את היתר.

רותי סיוון: שקודם כל נרוץ כבר.

תמר גוז'נסקי: אנחנו עכשיו לא מתווכחים על עקרונות אלא הוויכוח הוא מעשי.

תמר גוז'נסקי: אחרי המכרז הזה, נניח שעירייה כלשהי לא תסכים, האם יש דרך אחרת שניתן לנקוט?

תמר גוז'נסקי: האם אפשר למשל להוריד את מספר הילדים שזכאים לשירות?

מנחם וגשל: אני לא בטוח שחסר לנו כסף כאן.

מנחם וגשל: הבעיה היא לא להוריד את מספר הילדים בגלל מחסור בכסף כדי לבצע את הפעולה.

מנחם וגשל: הבעיה היא להבטיח שהפעולה תתבצע על-פי ההליכים שנקבעו.

מנחם וגשל: את מבקשת ממני - אני כמובן אצטרך לחזור עם זה למשרד - שאם הרשויות המקומיות כרגע לא מוכנות לשתף פעולה - אגב, יכול להיות שב-19.6 נגיע להסדר - ואם לא נגיע להסדר אז עלינו לראות מה אנחנו יכולים לעשות.

מנחם וגשל: בהסדר עליו אנחנו מדברים מבחינת הפעלת המערכות האלה לעתיד אסור לנו בשום פנים ואופן לשחרר את הרשויות המקומיות.

מנחם וגשל: זאת עמדת המשרד.

מנחם וגשל: כבר שנתיים אני מרגיש היטב את הכאב של אנשי אלו"ט, והכסף ישנו.

מנחם וגשל: גם אם נניח שתהיה החלטה שרוצים באופן חד-פעמי ללכת על העניין, הכלל הזה של ההקצאה יישאר בעינו.

מנחם וגשל: אנחנו נצטרך לפנות לגוף הזוכה.

מנחם וגשל: אם זה יעבור דרך הרשות המקומית אז הרשות המקומית תיתן 25%, אנחנו ניתן 75% והגוף הזוכה - המתנ"סים או אלו"ט - יפעיל את המערכת.

מנחם וגשל: אם הרשויות המקומיות לא ישתפו פעולה אז לא תהיה ברירה ונצטרך לעבוד על-פי המפתח הזה מול הגוף הזוכה.

תמר גוז'נסקי: האם אלו"ט הלכו למכרז?

לילי אבירי: עוד לא.

לילי אבירי: המכרז יפורסם בעיתון ביום חמישי.

תמר גוז'נסקי: האם אתם תיגשו למכרז?

מירי ישעיה: בוודאי.

תמר גוז'נסקי: מי עוד ייגש למכרז?

מירי ישעיה: אני לא יודעת.

מירי ישעיה: אני יודעת שאנחנו בוודאי ניגש למכרז.

מירי ישעיה: בהמשך לדבריך לגבי הרשויות המקומיות שנמצאות במצוקה אני רוצה לומר שני דברים.

מירי ישעיה: ראשית, יש לנו אלו"טפים, גנים לגיל הרך מאוד, שאנחנו פתחנו ושמשרד העבודה והרווחה מתקצב גם הוא.

מירי ישעיה: יש לנו הסכם והכל מסודר.

מירי ישעיה: אלא מה, משרד העבודה והרווחה עכשיו בא ומבקש שתהיה ועדת השמה לילדים שבאים מהעיריות השונות לאלו"טף.

מירי ישעיה: העיריות והמועצות המקומיות לא מסכימות להקים ועדות השמה.

מירי ישעיה: הן אומרות:

מירי ישעיה: אם אנחנו נגלגל ועדת השמה וניתן לילד אישור שהוא עבר ועדת השמה ידרשו מאיתנו 25%.

לילי אבירי: את מבלבלת בין שני דברים.

לילי אבירי: זה חוק מעונות שיקומיים שעבר, שמתייחס גם לאוטיסטים.

לילי אבירי: היחידה שמפעילה אותו בינתיים היא אני.

לילי אבירי: זה יבוא כמו כל מעון בחוק מעונות שיקומיים.

תמר גוז'נסקי: בחוק מעונות יום שיקומיים אין ועדת השמה.

תמר גוז'נסקי: יש שם תנאים מוקדמים, צריך להביא מסמכים ואישורים, למשל לילד שזכאי לקצבת ילד נכה, או ילד שהוכר כמפגר.

תמר גוז'נסקי: בקיצור, בואו נרד מזה.

תמר גוז'נסקי: יש הגבלות לכניסה לפרויקט הזה, לחוק הזה, אבל ההגבלות האלה לא קשורות לוועדת השמה.

תמר גוז'נסקי: או שהילד מקבל קצבת ילד נכה, או שהוא הוכר כמפגר.

תמר גוז'נסקי: אני יודעת שיש בעיה עם ילדים אוטיסטים שלא כל-כך ממהרים לתת להם את ההגדרה, והסיבות הן מובנות.

מירי ישעיה: היום כבר ממהרים יותר.

מירי ישעיה: אני מכירה את זה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו גם יודעים שיש בעיה עם קצבת ילד נכה, שיש ילדים עם בעיות קשות שאינם מוכרים.

תמר גוז'נסקי: ניסינו להרחיב את ההגדרות של "ילד נכה".

תמר גוז'נסקי: בינתיים זה תקוע.

תמר גוז'נסקי: שר העבודה והרווחה כבר הסכים אבל שר האוצר סירב ואי לכך הכל תקוע.

תמר גוז'נסקי: אבל אין ועדות השמה.

תמר גוז'נסקי: לא עשו בשביל 100-200 ילדים ועדות השמה.

תמר גוז'נסקי: חבל על הזמן, חבל על הכסף.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על קבוצות מאוד מוגדרות.

מירי ישעיה: אני מאוד שמחה.

תמי יונה: אני דווקא רוצה להתחיל במשהו מאוד סימפתי.

תמי יונה: אתמול הלכתי עם הילד שלי למוזיאון ישראל.

תמי יונה: הספר שכתבה עדנה מישורי שמאוייר על-ידי ילדים אוטיסטיים זכה בפרס.

תמי יונה: זה היה מאוד מרגש.

תמי יונה: זה מראה לנו שלילדים במצב קשה יש עתיד.

תמר גוז'נסקי: אגב, היינו בבית-ספר בחולון וראינו את ציורי הילדים האוטיסטים.

תמר גוז'נסקי: לא יאומן.

תמי יונה: את יודעת שאני יושבת-ראש ועד של הורים במסגרות לילדים אוטיסטיים, שכלולים בהם גם המגזר החרדי והמגזר הערבי.

תמי יונה: אני במגע ישיר איתם.

תמי יונה: בירושלים אנחנו מבצעים פעילות במשך שנים רבות, מקדישים מהזמן שלנו למפגשים עם כל הפקידים, עם שרים ועם מנכ"לים במשרד העבודה והרווחה.

תמי יונה: בשנה שעברה חשבנו שהתקציב יגיע ואז נאמר לנו שאנחנו לא ערוכים.

תמי יונה: אנחנו ההורים הלכנו למתנ"סים וביקשנו מהם להשתתף בפעילות.

תמי יונה: בירושלים למשל יש פרויקט של עיריית ירושלים שנקרא צמי"ד (צרכים מיוחדים), שכבר נמצאים בשטח וכבר עובדים עם חינוך מיוחד.

תמי יונה: זה לא שייך לחברת המתנ"סים אבל הם נמצאים בתוך המתנ"סים.

תמי יונה: הם פרוסים בכל רחבי העיר, גם בחלק המזרחי של העיר וגם באזורים החרדיים.

תמי יונה: גם צמי"ד נערכו.

תמי יונה: הם הביאו רכזים, העבירו השתלמויות והכינו את האנשים.

תמר גוז'נסקי: מה שצריך עכשיו זה ללחוץ על עיריית ירושלים שתעביר למשרד העבודה והרווחה את כל הרשימות והנתונים.

תמר גוז'נסקי: את צריכה להבין שהמימון הוא פר ילד.

תמר גוז'נסקי: האם הרשימות הועברו?

תמי יונה: שלחנו את ההורים.

תמי יונה: להורים היה נורא קשה.

תמי יונה: בארצות-הברית כאשר ילד מוכר כחינוך מיוחד מייד ממונה לו עובד סוציאלי כ-case manager.

תמי יונה: אצלנו זה לא כך.

תמי יונה: אמרנו להם: בכל זאת תתאמצו, גם אם קשה לכם.

תמי יונה: תיכנסו ללשכות הרווחה ותאבחנו אותם, או תביאו את האבחונים של הילד, תעשו כל מה שצריך, תירשמו כי זו הדרך לקבל את השירותים.

תמי יונה: הם עשו את זה.

תמי יונה: דיברתי עם העובדות הסוציאליות והן אמרו לי שהורים נרשמו והרשימות הועברו למשרד העבודה והרווחה.

תמר גוז'נסקי: בהנחה שכל מה שאת אומרת הוא נכון, מה שאת צריכה לעשות הוא לבדוק אם הפקידה בעיריית ירושלים, גברת רג'ינה ויצמן, העבירה את הרשימות.

תמר גוז'נסקי: אם היא לא תעביר את הרשימות, זה לא יהיה.

תמר גוז'נסקי: לגבי ירושלים כרגע הבעיה היא הרשימות.

חנן פריצקי: אתם בוודאי מבינים מה זה למשרד ממשלתי להגיד שאנחנו עושים 'הפרד ומשול' ברשות המקומיות.

חנן פריצקי: עד לפני שבועיים לא היתה החלטה שאנחנו עושים את ההפרדה כי העקרון הזה הוא בעייתי.

חנן פריצקי: לפני שבועיים, מרגע שהתקבלה החלטה שאנחנו עושים בעניין הזה 'הפרד ומשול' ונותנים לעיריית ירושלים לרוץ, אין סיבה מדוע הדברים לא ירוצו מהר אם התכניות נמצאות.

תמי יונה: אני מדברת עם אנשים מצמי"ד ועם אנשי המתנ"סים שיובילו את הפעילות.

תמי יונה: אנחנו מבחינתנו מוכנים אך הכסף לא הגיע.

תמר גוז'נסקי: תבקשי מגברת רג'ינה ויצמן שתיתן לך העתק של הרשימה שהיא שלחה למשרד.

מנחם וגשל: גברת תמי יונה, יש לך טעות שאת צריכה להבין אותה.

מנחם וגשל: אנחנו עובדים מול עיריית ירושלים.

מנחם וגשל: את לא משרתת את המטרה כאשר את הולכת לחברת המתנ"סים וכשאת הולכת לכולם.

מנחם וגשל: כולם אומרים שהם מוכנים.

מנחם וגשל: מרגע שאנחנו עובדים מול עיריית ירושלים, מה שאומרת לך חברת הכנסת גוז'נסקי הוא רק דבר אחד: תעבדי גם את כמייצגת הורים בעניין הזה ולא כעמותת אלו"ט.

מנחם וגשל: אנחנו לא עובדים בירושלים מול עמותת אלו"ט ואנחנו לא עובדים שם מול חברת המתנ"סים.

מנחם וגשל: אנחנו עובדים מול עיריית ירושלים, וכמייצגת הורים תעבדי גם את מול עיריית ירושלים.

תמר גוז'נסקי: תלחיצי אותם.

מנחם וגשל: אני מבטיח לך דבר אחד, בכל פעם שבעיריית ירושלים יאמרו לך שהעבירו את החומר למשרד העבודה והרווחה ואת לא מקבלת שירותים, הטלפון שלי יהיה פתוח בפניך.

מנחם וגשל: בסדר?

מנחם שפיגל: אני גר בבני-ברק.

מנחם שפיגל: אתה מתכוון שאני כהורה אלך להילחם מול הרשות המקומית?

תמי יונה: לגבי קייטנות בכל הארץ - במתנ"סים הרי עובדים עם החינוך המיוחד והם יכולים להכניס גם את האוטיסטים.

תמי יונה: אפשר לעשות את זה דרך המתנ"סים בכל הארץ.

תמי יונה: אלו"ט הפעילה קייטנות בעבר והיא יכולה לפעול גם כעת.

תמר גוז'נסקי: אם אלו"ט עושה על חשבונה, היא יכולה לעשות מה שהיא רוצה.

תמר גוז'נסקי: אם היא רוצה על חשבון המדינה אז יש כללים ויש סדר.

מירי ישעיה: טוב שיש כללים, אבל יש כלל ויש יוצא מן הכלל.

מנחם שפיגל: אני באתי מבני-ברק.

מנחם שפיגל: באתי כאבא לילד שמשולב בבית-ספר רגיל בכיתה קטנה.

מנחם שפיגל: הילד שלי מגיע כל יום בשעה 14:00 הביתה.

מנחם שפיגל: אם הילד הוא בתקופה טובה אז אני ואשתי מתחלקים בינינו בטיפול בו עד שעה 22:00, אין יותר מדי עזרה.

מנחם שפיגל: אם הילד בתקופה לא טובה אז גם שניים לא מספיקים.

מנחם שפיגל: אנחנו פשוט כורעים תחת המעמסה.

מנחם שפיגל: יש לנו רק ילד אחד, יחיד ומיוחד, בן 7.5.

מנחם שפיגל: יש תקופות כאלה, אין מה לעשות.

מנחם שפיגל: אני חושב שאני יכול לדבר גם בשם הורים אחרים.

מנחם שפיגל: לכל הורה יש את התקופות שלו.

מנחם שפיגל: אנחנו נפגשים עם הורים ושומעים מה הם עוברים.

מנחם שפיגל: מר וגשל אומר שעלינו להילחם מול הרשות המקומית.

מנחם שפיגל: נתנו לנו איזה פתרון בפתח-תקווה, קייטנה שאלו"ט הפעילה, והזמין אותנו אליה מנהל אולפנת "ישורון".

מנחם שפיגל: היינו מאושרים על הדבר הזה.

מנחם שפיגל: פתאום נאמר לנו שכבר שנה שניה, על אף שהמדינה הקציבה 6 מיליון שקל, אנחנו לא נקבל.

מנחם שפיגל: מה אתם מצפים שנעשה?

מנחם שפיגל: שאני אלך לריב עם עיריית בני-ברק?

מנחם שפיגל: שאחד שגר ברמת-גן ילך לריב לבד עם עיריית רמת-גן?

מנחם שפיגל: יש ריכוז בפתח-תקווה, יש ריכוז בירושלים, יש ריכוז בתל-אביב.

מנחם שפיגל: מה יעשו כל השאר?

מנחם וגשל: אענה לך לעניין הזה.

מנחם וגשל: אתה לא היית בפתיחת הדיון.

מנחם וגשל: קראתי כאן מכתב שכתב מנכ"ל משרד העבודה והרווחה לגברת מרגלית תירוש.

מנחם וגשל: לי אין ספק, כמי שקצת מכיר את המערכות הביורוקרטיות, שאנחנו נמצאים לקראת המיצוי של הוויכוח בנושא הזה.

מנחם וגשל: תהיה הכרעה.

מנחם וגשל: אני לא יודע להגיד כיום מה תהיה ההכרעה.

מנחם וגשל: אני מאוד מקווה שמרכז השלטון המקומי ייתן הנחיה לכל הישובים לתת לאוטיסטים את השירותים כפי שהם נותנים אותם לכל האוכלוסיות האחרות במדינת ישראל.

מנחם וגשל: האוטיסטים לא צריכים להיות מופלים, הם צריכים להיות כמו כולם.

מנחם וגשל: לא יכול להיות שרשות מקומית כמו עיריית בני-ברק למשל תגיד: לזה אני נותן ולזה אני לא נותן.

מנחם וגשל: זה האוכלוסיה שלה.

מנחם וגשל: מצד שני אני גם מבין את המצוקה שאתם נמצאים בה.

מנחם וגשל: הרי אם לא הייתי מבין את המצוקה הזאת, לא צריך את כל המכתבים האלה, היינו אומרים: אנחנו עובדים בהתאם לפרוצדורות, בזה נגמר העניין.

מנחם וגשל: כינס מנכ"ל משרד העבודה והרווחה את מנהלי המחוזות ואת מנהלי האגפים.

מנחם וגשל: ניסינו לטכס עיצה מה לעשות.

מנחם וגשל: אמרתי קודם לחברת הכנסת גוז'נסקי, תמיד כשאתה מגיע לדיונים האלה אתה רואה מצד אחד את האנשים עם המצוקות הנוראות, ומצד שני הממשלה עם כל הביורוקרטיה שלה, ואין לך בכלל סיכוי להתווכח.

מנחם וגשל: הכסף נמצא.

מנחם וגשל: לא אמרתי שאתה צריך להילחם עם עיריית בני-ברק.

מנחם וגשל: אתה לא יכול להילחם בעיריית בני-ברק.

מנחם וגשל: אני חושב שמי שצריך לעשות את המלחמה בעניין הזה הוא מנכ"ל משרד העבודה והרווחה מול מרכז השלטון המקומי.

מנחם וגשל: אני אומר שהוא עושה אותה.

מנחם וגשל: יש לנו עוד דיון אחד בקרוב.

מנחם וגשל: נכון שקצת פעילות ציבורית בעניין הזה, שתשפיע על כל הגורמים שמשחקים פה, לא תזיק.

מנחם וגשל: הישיבה כרגע בכנסת היא חלק מהעניין הזה.

מנחם וגשל: אני יודע להוקיר מאוד את פעולה של חברת הכנסת גוז'נסקי בכל הנושאים האלה.

מנחם וגשל: אולי הדיון יתמצה במסקנה שאי אפשר להשאיר את העניין פתוח להורים, שייאלצו להמשיך להיחנק סביב הבעיה, ושצריך שהרשויות יגמרו את הבעיה הזאת.

מנחם וגשל: אמר מר חנן פריצקי קודם משפט שכדאי שתלמדו אותו, שאנחנו מכינים היום את השירותים לאוטיסטים לחמישים השנים הבאות.

רותי סיוון: זה לא עוזר לנו.

מנחם שפיגל: אני לא אחיה עוד חמישים שנה.

מנחם שפיגל: אני רוצה לחיות היום.

מנחם וגשל: אנחנו מנסים לאזן בין הדברים.

מנחם וגשל: אתם יודעים את זה, כל האנשים היושבים פה עובדים בצמידות.

מנחם וגשל: מצד אחד לראות את המצוקה המאוד קשה שבה ההורים נמצאים כרגע ולנסות לתת פתרונות מיידיים, ומצד שני לא להזניח על חשבון זה בנייה נכונה של השירותים האלה.

תמי יונה: אתה לא יודע מה זה לצאת לטייל עם ילד אוטיסט כדי שאחותו תוכל להכין שיעורי בית.

מנחם שפיגל: לא מגיע לי לחיות קצת שבועיים בשנה?

תמי יונה: לא שבועיים.

תמי יונה: סוף שבוע זה גם טוב.

לילי אבירי: הבעיה כאן היא לא רק בעיה כספית.

לילי אבירי: אם השלטון המקומי יקבל החלטה שלא לעבוד איתנו, גם העובדים שלו בשטח לא יעבדו איתנו.

לילי אבירי: יש משפחות רבות שהן לא חברות אלו"ט.

לילי אבירי: בינתיים מי שהפנה אלי את החומר היו העובדים בשטח.

לילי אבירי: אם הם לא יעבדו איתנו, אנחנו לא נדע מי המשפחות האלה.

לילי אבירי: מה שיקרה הוא שמשפחות שהן לא חברות אלו"ט, משפחות במצוקה, ברווחה כלכלית נמוכה שמחלקות הרווחה מכירות אותן, לא יגיעו אלינו ואז הם לא ישתמשו במועדוניות ובנופשונים.

לילי אבירי: כרגע מוכרות לי כ-50 משפחות שהן לא חברות אלו"ט שאת החומר עליהן הפנו עובדי הרווחה.

רותי סיוון: האם שמעת על מישהו מאלו"ט שלא מוכן לקבל משפחה?

מירי ישעיה: זה לא נכון.

מירי ישעיה: הם הולכים לאותם בתי-ספר, לאותם גנים.

לילי אבירי: יש המון ילדים שלא נמצאים בבתי-ספר.

לילי אבירי: הם נמצאים בבתי-ספר לחינוך מיוחד, בשילובים, והם לא בקשר עם אלו"ט.

תמי יונה: להגיד דבר כזה הוא חוסר תום לב.

לילי אבירי: אני מסבירה שאם העובדים ברשויות המקומיות לא ישתפו פעולה, החומר לא יגיע אלינו ואנחנו לא נדע.

לילי אבירי: זה הדאגה שלי.

רותי סיוון: אנחנו תומכים בכך שהכל יהיה מסודר.

מירי ישעיה: אלו"ט כמובן לא תסרב לקבל אף ילד לקייטנה שהיא מפעילה.

מירי ישעיה: כמו כן, רוב המשפחות - ואני מסכימה עם גברת לילי אבירי, לא כולן - גם אם אינן חברות אלו"ט מתקשרות לקו הפתוח של אלו"ט, למרכז למשפחה והן יודעות על העניין דרך בתי-הספר.

תמר גוז'נסקי: לא עשינו בדיקה.

מירי ישעיה: אני שואלת שאלה אחת.

מירי ישעיה: האם בגלל שנניח זה לא יגיע לאוזניהן של 30 משפחות השנה, בגלל הסירוב של הרשויות המקומיות, האם אנחנו נמנע ממאות אחרות את השירותים?

מירי ישעיה: אנחנו יודעים באיזה מדינה אנחנו חיים, אנחנו יודעים מה המצב היום במדינה.

מירי ישעיה: אני באה מאחת העיריות הכי עשירות במדינה, עיריית רעננה.

מירי ישעיה: גם עיריית רעננה היום לוקחת הלוואות כדי לשלם משכורות לעובדיה.

מירי ישעיה: אז בואו לא נהיה נאיביים.

מירי ישעיה: תהיה פה מלחמת עולם.

מירי ישעיה: משרד העבודה והרווחה חייב ללכת לקראת הילדים האוטיסטיים ומשפחותיהם ולמצוא את הדרך השנה הזאת לפנים משורת הדין, גם אם זה רע לכללים.

מירי ישעיה: כיושבת-ראש הנהלת אלו"ט אני מבטיחה שאנחנו ביחד עם משרד העבודה והרווחה נעשה מלחמת עולם מול הרשויות המקומיות.

מירי ישעיה: אני כרגע עושה את מלחמת העולם כדי שהשירותים הקהילתיים השנה ייפתחו לאלתר.

מירי ישעיה: תמצאו את הדרך הנכונה והטובה להזרים עכשיו את הכסף שיש לנו, לא רק בירושלים אלא בכל הארץ.

מירי ישעיה: תודה.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לנסות לסכם.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא נרחיב את הדיבור על חשיבות השירותים הקהילתיים לילדים אוטיסטיים כי זה א"ב.

תמר גוז'נסקי: גם מקובל על כולם שזכויותיהם של ילדים אוטיסטיים לא נופלות מזכויותיהם של ילדים בעלי נכויות וצרכים מיוחדים אחרים.

תמר גוז'נסקי: אלא שלגבי ילדים אחרים נמצאו באופן היסטורי סידורים ולכן זה עובד כפי שזה עובד.

תמר גוז'נסקי: לגבי הילדים האוטיסטיים נתקבלה החלטה בשנת 2001 והוקצה תקציב, וגם בשנת 2002 הוקצה תקציב.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על ניצולו של תקציב קיים, וזה הבדל גדול מאוד לעומת תחומים אחרים שבהם אנחנו בוכים על תקציבים שלא קיימים ואנחנו מנסים להשיג אותם ולא ברור בכלל מאיפה הם יגיעו.

תמר גוז'נסקי: אחרי שאמרתי את העובדות המוסכמות האלה נלך הלאה.

תמר גוז'נסקי: מה שכרגע עלה מהדיון הוא שיש שני מסלולים: 1) קשר ישיר עם העירייה; 2) פרסום המכרז שעליו דיבר מר וגשל וגברת לילי אבירי הסבירה את הפרטים שלו.

תמר גוז'נסקי: שני המסלולים האלה, למרות שהם שונים, הם גם דומים.

תמר גוז'נסקי: גם במסלול של המכרז, שיזכו בו אלו"ט או חברת המתנ"סים או גורם אחר, תעמוד השאלה מי הם הילדים.

תמר גוז'נסקי: כדי לקבל את רשימת הילדים את חוזרת לאותם אנשים שצריכים לתת לך את הרשימה.

תמר גוז'נסקי: נניח שחברת המתנ"סים זוכה במכרז.

תמר גוז'נסקי: חברת המתנ"סים לא תקבל את רשימת הילדים מאלו"ט.

תמי יונה: לא, היא תקבל אותה מהעובדת הסוציאלית השכונתית.

תמר גוז'נסקי: אנחנו חוזרים לאותה עובדת סוציאלית שכונתית, שיכולה לתת את הרשימה לעירייה, שתפעל גם היא דרך חברת המתנ"סים בסופו של דבר, או שזה יעבור ישירות דרך חברת המתנ"סים אבל גם אז חוזרים שוב לאותה עירייה, כי היא עובדת של העירייה.

תמר גוז'נסקי: מזהיר מר מנחם וגשל שאם העירייה תאסור על העובדים הסוציאליים לשתף פעולה בנושא הזה אי אפשר יהיה לפעול.

תמר גוז'נסקי: את זה צריך להבין.

תמר גוז'נסקי: תראו באיזה loop אנחנו נמצאים.

תמר גוז'נסקי: משרד העבודה והרווחה אומר: אני אלך מצד ימין, אחר-כך הוא אומר: לא, אני אלך מצד שמאל, ובסוף הוא מגיע לאותו מקום.

תמר גוז'נסקי: נכון, יש הבדל בתקצוב.

תמר גוז'נסקי: יש הבדל אם התקצוב עובר לחברת המתנ"סים שמפעילה קייטנות לפי הצרכים איפה שהיא מגלה צורך לבין מצב שזה מופעל דרך העירייה, כשלעירייה יש פה 3 ילדים, שם 10 ילדים.

תמר גוז'נסקי: אבל בסופו של דבר זה עובד כך מכיוון שמשרד העבודה והרווחה לא יכול להוציא כסף אלא אם כן יש פרוצדורה מוכרת כלשהי מי הוא הילד הזכאי.

תמר גוז'נסקי: אלו"ט לא יכולה להיות הכתובת כי היא לא יכולה לספק את רשימת הילדים הזכאים.

תמר גוז'נסקי: לכן, מאחר שזאת המציאות, ומאחר שמשרד העבודה והרווחה פועל בשתי הדרכים, הוא גם מפעיל לחץ על השלטון המקומי וגם מוציא מכרז, אתם מוכרחים לעשות את הדבר הבא.

תמר גוז'נסקי: לפני הפגישה ב-19.6 תעשו מצור על השלטון המקומי.

תמר גוז'נסקי: תיפגשו שם עם מר עדי אלדר ועם מר יעקב אגמון, הממונה על התקציבים.

תמי יונה: נפגשו איתם.

תמר גוז'נסקי: מר אגמון נמצא היום בכנסת בישיבה אחרת.

תמר גוז'נסקי: ביקשתי ממנו שיכנס לפה אבל מסיבות השמורות עימו הוא כנראה לא יכול.

תמר גוז'נסקי: לכם יש כוח אדיר.

תמר גוז'נסקי: עכשיו אתם צריכים לקבוע איתם פגישה כדי שייתנו תשובה חיובית בשני מישורים: 1) כדי שעיריות בעות היכולת ישתפו פעולה; 2) כדי שהם ישתפו פעולה עם החברה שתזכה במכרז.

תמר גוז'נסקי: כל הדברים האלה פירושם כסף, כך או כך.

תמר גוז'נסקי: זה השלב הראשוני של המערכה לקראת 19.6.

תמר גוז'נסקי: אם יסתבר שלמרות כל המאמץ שלכם, למרות הפגישות, שום דבר לא בוצע, אני מתחייבת לכתוב מכתב למנכ"ל משרד העבודה והרווחה לאור הסיטואציה שנוצרה, ומתוך ביקורת חריפה על מרכז השלטון המקומי.

תמר גוז'נסקי: בסך הכל כל ההוצאות העירוניות על 3 ילדים אוטיסטיים הן מזעריות.

חנן פריצקי: בדיוק, זה 6 מיליון שקל שמתחלקים על 260 רשויות מקומיות.

תמר גוז'נסקי: על מה מדובר פה?

תמר גוז'נסקי: נכון שלעיריות אין כסף עודף אבל 5 ילדים אוטיסטיים זה לא מה שיפיל את העירייה, בעיקר כשמדובר בהשתתפות בשירותים.

תמר גוז'נסקי: כמה כסף זה?

תמר גוז'נסקי: 1,000 שקל לילד כפול 6 ילדים.

תמר גוז'נסקי: 6,000 שקל?

תמר גוז'נסקי: זה יפיל את העירייה?

תמר גוז'נסקי: הרי זה עניין של עקרונות.

תמר גוז'נסקי: הם נלחמים על פרינציפים אבל גם אתם נלחמים על פרינציפים, על פרינציפ של שוויון, של זכויות ילדים וכולי.

תמר גוז'נסקי: אני מציעה עד ה-19.6 לא לצאת מתוך הנחה שאי אפשר להשפיע עליהם.

תמר גוז'נסקי: אני מציעה לכם לגשת למרכז השלטון המקומי ולהציע להם פשרה, שהשנה יפעלו כך ואילו בשנה הבאה יואילו בטובם להכניס לבסיס התקציב עוד כך וכך ילדים אוטיסטיים.

תמר גוז'נסקי: תגידו שאתם תלכו ותנסו לשכנע את משרד העבודה והרווחה לקבל את הפשרה.

תמר גוז'נסקי: מה יקרה אם יסתבר בעירייה מסוימת שנולדו באותה עיר 5 ילדים מפגרים?

תמר גוז'נסקי: אז מה הם יעשו?

תמר גוז'נסקי: הם יגידו שהם מתמוטטים בגלל שנולדו עוד 5 ילדים מפגרים?

תמי יונה: גם לא נותנים לנו לרשום את הילדים שלנו כמפגרים, על אף שבין היתר הם גם מפגרים.

רותי סיוון: מועצת אבן יהודה מסיעה 2,000 ילדים בעלי צרכים מיוחדים אך לא מוכנה להסיע 6 ילדים אוטיסטיים כבר שנתיים.

רותי סיוון: אלו"ט משלמת עבור ההסעה שלהם.

תמר גוז'נסקי: שלא יבלבלו את המוח שעל 6 ילדים אוטיסטיים העירייה הולכת להתמוטט.

מירי ישעיה: ברור שזה פרינציפ.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא משלימים עם זה שהעיריות לא משלמות.

תמר גוז'נסקי: אתם תלכו, תעשו לחץ ותציעו את הצעת הפשרה, שהשנה יהיה כך ואילו בשנה הבאה אחרת.

תמר גוז'נסקי: נעבור את ה-19.6.

תמר גוז'נסקי: בבוקר ה-20.6 נקבל דיווח מה קרה.

תמר גוז'נסקי: אם יגיעו להסדר, מה טוב, אז אנחנו נזוז, בין בגירסה א' ובין בגירסה ב', בין שזה חל השנה ובין שזה חל משנה הבאה.

תמר גוז'נסקי: אם זה לא יקרה, אני אפנה למנכ"ל משרד העבודה והרווחה ואומר לו: ההורים עשו מאמץ, זה הרי פשע עולמי להחזיר כסף לאוצר במקום לתת לילדים.

תמר גוז'נסקי: תעשו השנה מהלך עוקף, שצריך למצוא לו את ההסדר הסביר, כך שהכסף של המשרד ינוצל כולו לילדים, אבל אולי פחות ילדים יקבלו את השירות כי לא תהיה השתתפות העירייה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאז יהיה לנו זמן עד סוף חודש יולי לשבת עם המשרד ולגמור את הדברים האלה כדי שתוכלו להפעיל את הקייטנות.

תמר גוז'נסקי: אם ייצא מכרז, ממילא יהיה מישהו שייערך לעבודה הזאת.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לקוות שזאת תהיה התחלה.

תמר גוז'נסקי: ברגע שתכניסו את הרגל בדלת, זה יהיה דבר חשוב מאוד.

תמר גוז'נסקי: הרי מה שחשוב לכם עכשיו הוא להכניס את הרגל בדלת, לקבוע עובדה שיש מהלך כזה.

תמר גוז'נסקי: כל מהלך הוא תמיד תקדים למהלכים הבאים.

תמר גוז'נסקי: זה מה שאני מציעה לכם באופן מעשי.

תמר גוז'נסקי: כל היתר הרי מוסכם עלינו.

תמר גוז'נסקי: עם כל הכבוד למצוקות של הרשויות המקומיות, שאני לא מזלזלת בהן כי אם יש יותר מובטלים אז יותר קשה להן לאסוף ארנונה ויש להן יותר עסקים שקורסים ופחות הכנסות מעסקים - המצב הוא בעייתי, אני לא מתכחשת לכך, אבל לא בגלל 5 ילדים אוטיסטיים.

רותי סיוון: לעיריית תל-אביב יש שני תינוקות באלו"טף וכמעט סוגרים את האלו"טף בגלל זה.

תמר גוז'נסקי: האם אנחנו מסכימים על הטקטיקה?

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לקבל דיווח לאחר פגישת

תמר גוז'נסקי: כם עם מר עדי אלדר ומר יעקב אגמון.

תמר גוז'נסקי: המלה של מר יעקב אגמון היא בעצם המלה הקובעת כי הוא אחראי על הכסף במרכז השלטון המקומי.

מירי ישעיה: אני בכל זאת רוצה לחזור לסיפור הקפקאי הזה, כי אני חושבת שהוא מאוד חשוב.

מירי ישעיה: לפני 3 שנים התייצבתי בפני ראש מועצת אבן יהודה ואמרתי לו: מר כרמלי, אלו"ט הולכת לפתוח כאן הוסטל לילדים אוטיסטיים.

מירי ישעיה: אנחנו לא צריכים ממך שום דבר, אף אגורה, כלום.

מירי ישעיה: באנו לבקש רק יד חמה.

מירי ישעיה: אני לא אחזור בפניכם על היחס שלו.

מירי ישעיה: גם עכשיו זה מצמרר אותי.

מירי ישעיה: זה היה איום ונורא.

מירי ישעיה: הוא שלח לנו צווי עיכוב בטענה שאנחנו עוברים על חוק התכנון והבנייה, כשכל מה שעשינו הוא סיוד הבניין, וכן הלאה וכן הלאה.

מירי ישעיה: נפגשנו איתו פעם נוספת והוא אמר לי כך: תביני דבר אחד, אצלי כל מחלקת החינוך זה בן אדם אחד.

מירי ישעיה: אני לא יכול להיערך למכרזים להסעות כדי להסיע את הילדים שלכם לבתי-הספר.

מירי ישעיה: אמרתי לו: אתה יודע מה, אדון כרמלי, אני הולכת לקראתך עוד צעד, אנחנו נעשה את המכרזים.

מירי ישעיה: אתה, היות והמדינה דורשת כך, רק תהיה הצינור, תיקח את הכסף ממשרד החינוך ותעביר אותו לאלו"ט.

מירי ישעיה: אלו"ט תעשה לך את כל העבודה.

מירי ישעיה: עברו שנתיים וחצי.

מירי ישעיה: אלו"ט מסיעה את הילדים על חשבונה למרות שמשרד החינוך מעביר 100% לצורך זה.

מירי ישעיה: מה אומר לי ראש מועצת אבן יהודה?

מירי ישעיה: את צריכה להבין שברגע שהכסף נכנס לחשבון הבנק של אבן יהודה החשבונות של המועצה מעוקלים, אני לא יכול לשלם משכורות ולא יכול להעביר לכם את הכסף.

תמר גוז'נסקי: היינו כבר פעם בישיבה על קריסת השירותים של אבן יהודה.

תמי יונה: הרשויות המקומיות נמצאות בקשיים ולכן הן נותנות תשובות שליליות ולא מכירות בילדים שלנו כמפגרים.

תמי יונה: משרד העבודה והרווחה לא מוכן להכיר בהם ככאלה.

תמי יונה: יהיה להם יותר קל אם הילד יוכר כמפגר.

תמר גוז'נסקי: זה כבר עניין מקצועי.

תמר גוז'נסקי: אני לא רוצה להיכנס לזה.

תמר גוז'נסקי: מבחינה ביורוקרטית את צודקת, הכי קל היה לכם אם הילדים שלכם היו מוגדרים כמפגרים, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

תמר גוז'נסקי: זה כבר עמדה ערכית ורפואית.

מנחם וגשל: הסיבה שאני יושב כאן היום היא כי ההורים באלו"ט לא רצו את זה.

תמי יונה: המשפחה רוצה פתרונות.

תמי יונה: לא משנה לה איך תקראי לילד.

תמר גוז'נסקי: זה יידון במקום אחר.

תמר גוז'נסקי: אני מבינה שאתם חלוקים ביניכם בעניין זה.

תמר גוז'נסקי: הדברים גם משתנים.

תמר גוז'נסקי: פעם העמדה של הרפואה היא כך, ואחר-כך העמדה של הרפואה היא קצת אחרת.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שרוב הילדים הם מורכבים, יש להם קצת מזה וקצת מזה.

תמר גוז'נסקי: ילד הוא יצור שלא מחולק בדיוק לפי הקטגוריות שלנו.

תמר גוז'נסקי: לא תמיד זה או כך או כך, לפעמים זה קצת מזה וקצת מזה.

תמר גוז'נסקי: יש לו לפעמים תסמינים של מפגר אך הוא לא מפגר.

תמר גוז'נסקי: זה כמו שאנחנו שואלים: מה ההבדל בין הפרעות נפשיות לבין מחלת נפש?

תמר גוז'נסקי: חיצונית זה יכול להיות אותו דבר.

מירי ישעיה: כמו ההבדל בין קווים אוטיסטיים לבין אוטיזם.

מנחם שפיגל: אוטיזם הוא הלקות הקשה ביותר בעולם היום.

תמר גוז'נסקי: אני מסכימה אתכם, אני רק אומרת שההגדרות לא ברורות.

רותי סיוון: היא בסך הכל אומרת שהשטח יותר חזק מהכל.

תמר גוז'נסקי: אני מציעה שכוח אלו"ט יתארגן לפעולה.

תמר גוז'נסקי: אני סומכת על משרד העבודה והרווחה שילחץ את הלחצים שלו.

תמר גוז'נסקי: אני מציעה שכאשר תיערך הפגישה ב-19.6 הכל כבר יהיה מרוכך שם.

תמר גוז'נסקי: תביאו את האמא של האמא ואת הסבתא של הסבתא, את כל מי שצריך להביא, את כל מי שאתם יכולים לגייס לנושא הזה.

אתי אשד: האם את קובעת תאריך יעד שבו אנחנו נבדוק את הדברים?

תמר גוז'נסקי: ב-20 ביוני נקבל דיווח ממשרד העבודה והרווחה.

תמר גוז'נסקי: בהצלחה.