הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 131, 2002-01-16 10:00

תמר גוז'נסקי: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד בנושא: שביתת סייעות גננות באבן-יהודה וההשפעה של השביתה הזאת על מערכת הגנים והילדים שהולכים לגנים.

תמר גוז'נסקי: הפנייה הגיעה אלינו מההורים, ואנחנו ביררנו את העובדות, ומסתבר לנו שאכן יש הפרעות שיטתיות בעבודת הגנים בשל שביתת הסייעות, שנובעת מבעיות בתשלום השכר.

תמר גוז'נסקי: היתה לנו שיחה עם ראש מועצת אבן יהודה.

תמר גוז'נסקי: הוא טען שהבעיה נפתרה ולא צריך ישיבה כי הוא העביר תשלום.

תמר גוז'נסקי: בפועל, הסתבר שהתשלום היה לחודש אחד והוא לא כיסה את כל החוב.

תמר גוז'נסקי: אנחנו דרשנו ממנו לבוא, ואם הוא לא יכול לבוא שישלח מטעמו, ואני מאוד מצטערת שראש המועצה לא מצא לנכון ולא הבין את החשיבות של הנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: נקודת המוצא שלנו היא שצריך להגן על זכותם של ילדים ללמוד, והזכות הזאת קיימת בבית ספר וקיימת גם בגנים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא מתווכחים עם זכותם של עובדים להגן על הזכויות האלה, אבל אני חושבת שהמועצה באבן יהודה צריכה לעשות סדר עדיפויות בתקציבים שלה, ולהחליט מה חשוב ומה לא חשוב.

תמר גוז'נסקי: שום מועצה לא נמצאת במצב שאין לה שום אגורה, בעיקר שלא שמעתי שאבן יהודה נמצאת בפשיטת רגל, ולא שמעתי שמינו לה ראש מועצה ממונה או משהו כזה.

סיגל יעקובי: ברגע שמועצה נמצאת בפשיטת רגל אז חד- משמעית ממנים לה - - -

תמר גוז'נסקי: ממנים, כן.

תמר גוז'נסקי: אם מישהו החליט שכבר שום דבר לא עובד, אז כן.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת שבכל מקרה השאלה היא של סדר עדיפויות, על מה משלמים ועל מה לא משלמים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו בכנסת אישרנו הצעת חוק, ביוזמת חברי כנסת, שבאה להגן על שכר המורים והגננות, כך שהשכר הזה שהיה מועבר למועצה והיה שוקע בתהום החובות של המועצה, שאי אפשר יהיה להכניס אותו וצריך יהיה להפנות אותו ישר למורים ולגננות, כי המורים והגננות הם עובדי משרד החינוך והשכר שלהם הועבר למשרד החינוך, ובעצם המועצה המקומית היתה רק צינור שדרכו היו מעבירים.

תמר גוז'נסקי: אמרנו שהצינור הזה לא יכול להיות סתום, ולכן מורים וגננות צריכים לקבל את השכר.

תמר גוז'נסקי: לא בכל מקום זה עובד מאה אחוז, אבל בגדול פתרנו את הבעיה.

תמר גוז'נסקי: סייעות זה סיפור אחר, כי סייעות הן לא עובדות של משרד החינוך, אלא עובדות של הרשויות המקומיות, ומצד שני, משרד החינוך באופן הגיוני בהחלט קבע כללים של הפעלת גן, וסייעת היא גורם חשוב.

תמר גוז'נסקי: כך אנחנו נקלעים למצבים האלה.

תמר גוז'נסקי: הבוקר ברדיו הזכירו שוב שבין הרשויות המקומיות שחייבות כסף, וכו', נמצאת אבן יהודה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו התכוונו לקיים את הדיון הזה, והתכוונו שהמועצה תהיה, אבל לדאבוני היא לא הגיעה.

תמר גוז'נסקי: בואו נתחיל ונשמע, ההורים ספרו את נקודת ראות שלכם, ואחר כך נשמע מה קורה מצד משרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: בבקשה.

אופירה לבב: בוקר אחד אני מגיעה לגן של הבן שלי, למעשה בסוף היום, וניגשת אלי העובדת והגננת ואומרות לי שאורה גרטי, המפקחת על החינוך באבן יהודה, אמרה שאם מחר אתם לא משיגים מישהי במקום העובדת, הגן לא יפעל.

אופירה לבב: כך נודע לנו בכלל שיש בעיות בנושא הזה של שכר העובדות.

אופירה לבב: למעשה, אין לי הגדרת תפקידים כוועד.

אופירה לבב: מה שציפיתי מהתפקיד שלי הוא לארגן פעולות חברתיות לילדים בגן, לתת מתנות לגננת, וזהו, אני לא רואה את עצמי כמעסיקה או כאחת שמנהלת חברת כוח אדם ומתחילה למנות עובדים בגן.

אופירה לבב: בסך הכל אנחנו בתקופה של 11 ימי שביתה.

תמר גוז'נסקי: ומה היה קודם?

אופירה לבב: גם כן, היו ארבעה ימים, ולפני כן היה יום.

אופירה לבב: יש פשוט תחלופה יומית, ולפעמים זה אפילו - - באותו גן של הורים.

אופירה לבב: הילדים קמים בבוקר, יש סידור או אין סידור.

אופירה לבב: אני גם מסתכלת על העתיד ואני אומרת שסיטואציות כאלה שאתה נתקל בהן כשאתה משלם מסים בזמן, כשאתה משלם את השכר החודשי לגן ואתה לא מקבל את השירות הבסיסי הזה, זה לא חמישה כוכבים.

אופירה לבב: אבל זה שירות בסיסי שאנחנו מקבלים עבור הילדים, זה פשוט גם פותח פתח בעתיד לכל מיני מסגרות לא פורמליות-פרטיות, בדיוק כמו שקרה ברפואה, הרפואה האפורה.

אופירה לבב: אז אולי אנחנו צריכים לצפות לקטע כזה שהם יתחילו עם החינוך האפור-החינוך הפרטי, למרות החוק הזה.

אופירה לבב: כמו שיש חוק בריאות חובה, ולמרות חוק חינוך חובה, ייצאו למסגרות אלטרנטיביות, וחבל.

אופירה לבב: מי שיוכל לשלם ישלם, ומי שלא יוכל לא ישלם.

חבצלת הרמטי: במקרה הזה שהיא מציגה את זה, זה באמת יכול להיות מצב שלמי שיש כסף הילד שלו ילמד, ולמי שאין הוא לא ילמד, וזה ממש דבר שלא ייעשה.

תמר גוז'נסקי: היה זמן שהגן - - ?

חבצלת הרמטי: כן, ביום הרביעי או החמישי, כשרציתי שהילד שלי יילך לגן, הוא פשוט הוא לא רצה ללכת, וסיפרתי לגננת שהוא בכה.

חבצלת הרמטי: מסתבר שעוד הורים סיפרו את אותה סיטואציה, שהילד לא רצה לבוא לגן, כי הסייעת היא לא רק מנקה את השירותים, אלא היא דמות חמה מאוד בגן, היא תורמת, הילד נקשר אליה, במקביל לגננת.

חבצלת הרמטי: זה כל כך חשוב שהצוות עובד יחדיו והילד מקבל הכל.

חבצלת הרמטי: הילד שלי בגן חובה, בגן הדס, ואני מאוד חרדה לקטע שבסוף השנה אם זה ימשיך, אז הילד שלי לא יקבל את מה שהוא צריך לקבל במשך השנה.

חבצלת הרמטי: הוא יליד פברואר, אז מה, הוא יישאר עוד שנה?

חבצלת הרמטי: צריך לחשוב על הדברים האלה.

אלונה הדר: פשוט הילדים יוצאים מהשיגרה שלהם.

אלונה הדר: אני בעצמי כהורה לא יודעת מה עדיף, להשאיר אותה בבית, או לשלוח אותה יום כן לגן או יום לא, כי פשוט הילדים משתגעים מזה.

אלונה הדר: לפי דעתי, הגן לא נותן תכנים כל כך חינוכיים, כי גננת צריכה להסביר כל פעם לאמא אחרת מה לעשות, איך לתפקד.

אלונה הדר: הגן לא פועל כמו שצריך.

אלונה הדר: נכון שהגננת עושה ככל יכולתה, אבל זה לא כמו שגן צריך להתנהל.

סיגל יעקובי: אולי אני אציג את הצד שאנחנו פנינו למועצה, אנחנו כל הזמן בקשר עם המועצה, ובוא נאמר שבשורה התחתונה אנחנו מרגישים שמורחים אותנו.

סיגל יעקובי: היתה פגישה של כל הוועדים שבה הוחלט על סדר פעולות, ואז הוחלט שלפני שעושים דברים שהם יותר דרסטיים, נפגשים עם סגנית ראש המועצה ועם ראש המועצה, שזה הגיוני.

סיגל יעקובי: ראש המועצה לא הגיע לפגישה הזאת, הוא שלח את הסגנית שלו.

סיגל יעקובי: הסגנית מומנה על תיק החינוך.

סיגל יעקובי: לסגנית לא היו תשובות.

סיגל יעקובי: מעבר לרצון להבין איך מגיעים למצב כזה, בתור תושב של המועצה, איך המועצה בכלל מגיעה למצב כזה, אמרנו: תנו לנו פתרון.

סיגל יעקובי: לא היה לה פתרון לתת.

סיגל יעקובי: אפילו פתרונות שהוצעו על ידינו שהם לא פתרונות אידיאליים, נדחו על ידה.

סיגל יעקובי: אחר כך היתה פגישה נוספת עם ראש המועצה וכל הזמן מבקשים מאיתנו להבין אותם.

סיגל יעקובי: זאת אומרת, שאנחנו נעזור להם, שההורים יעזרו להם לחכות עוד יום-יומיים.

סיגל יעקובי: מה שקורה בינתיים הוא שאין אחידות בפתרונות של כל גן.

סיגל יעקובי: כלומר, יש איזה גן שנאמר לנו שסגר עם המועצה, שהמועצה מממנת לו.

סיגל יעקובי: מה זה מממן?

סיגל יעקובי: הסייעת לא מקבלת כסף עכשיו, כי הרי אין כסף למועצה, לא הסייעת השובתת, אלא הסייעת המחליפה.

סיגל יעקובי: ההורים מצאו את הסייעת וגייסו אותה למשימה, והיא מסכימה לחכות שהמועצה תשלם לה.

סיגל יעקובי: אנחנו, למשל, מצאנו סייעת מחליפה שלא מוכנה לעבוד מול המועצה, ובצדק.

סיגל יעקובי: אז אנחנו צריכים לשלם לה כל הורה עשרה שקלים ליום.

סיגל יעקובי: כבר שילמנו לה 100 שקל עד היום, ועוד היד נטויה.

סיגל יעקובי: הורים שלא יכולים לשלם את העשרה שקלים ליום, לא יכולים לשלוח את הילד לגן.

סיגל יעקובי: זה כבר מתחיל עכשיו הנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: לפי איזה כלל?

תמר גוז'נסקי: מי החליט?

סיגל יעקובי: או שאני מממנת הורים אחרים, או שכל הורה מממן את עצמו.

תמר גוז'נסקי: נניח שיש הורה שלא משלם, באיזו זכות אתם מונעים מהילד שלו להיכנס לגן?

סיגל יעקובי: אנחנו אישית לא מונעים, אבל זאת בייבי-סיטר שלוקחת כסף.

תמר גוז'נסקי: זאת לא בייבי-סיטר, זאת בייבי-סיטר פלוס גננת.

סיגל יעקובי: אבל אם הבייבי-סיטר לא באה לגן, הגן לא יפעל.

תמר גוז'נסקי: היו הורים שלא שילמו?

סיגל יעקובי: בפועל, לא.

אופירה לבב: אני לא מאמינה שאמרו להורה לא להיכנס לגן.

סיגל יעקובי: אני לא חושבת שזה דבר פסול.

סיגל יעקובי: אנחנו מממנים - - -

תמר גוז'נסקי: זה מאוד פסול, כי הגן הוא מוסד ממלכתי-עירוני.

סיגל יעקובי: אבל כרגע ההורים מפעילים את הגן.

תמר גוז'נסקי: כן, ולא.

תמר גוז'נסקי: השאלה היא לא אם הפתרון הזה הוא פתרון הולם או לא הולם, אבל הטענה שלי היא שאי אפשר למנוע משום ילד להגיע לגן.

תמר גוז'נסקי: יכול להיות שבפועל כולם שילמו, כי הם חשבו, מילא, זה יעלה 50 שקלים.

סיגל יעקובי: בפועל יש הורים שלא שילמו, ומסיבות כאלה ואחרות הילדים שלהם היו בגן.

סיגל יעקובי: אז היתה לנו אסיפת הורים, כי הורים לא מוכנים לממן הורים אחרים.

סיגל יעקובי: אז התמנה מישהו שאמור לטפל בנושא של לראות למה הורים מסויימים לא שילמו.

סיגל יעקובי: זה כבר יוצר אצלנו נקודה - -

תמר גוז'נסקי: עוד תוספת קטנה.

אופירה לבב: כשהגענו למצוקה, כולם היו במצוקה.

אופירה לבב: גם הרעיון הזה עלה אצלנו בגן, ואחרי התייעצות קצרה הוא מיד ירד, משום שהיתה בעיה משפטית, כי ברגע שאני לוקחת בייבי-סיטר, מכניסה אותה לגן ומשלמת לה, אני הופכת להיות מעסיקה שלה, ואז, עם כל הבעיות של ההשלכות שכרוכות בכך, זה מהר מאוד ירד מהפרק.

אופירה לבב: חוץ מזה, קיימת הבעיה המוסרית של להוציא ילד מהגן, כשלמעשה אין בסמכותך לעשות את זה.

אופירה לבב: אז אנחנו לא השתמשנו בזה, והעדפנו פשוט לסגור את הגן.

סיגל יעקובי: רק להוסיף משהו קטן.

סיגל יעקובי: היום, אצלנו אחר-הצהריים אין לנו בייבי-סיטר בתשלום, ולכן החל מאתמול יש אצלנו תורנות של הורים.

סיגל יעקובי: אנחנו גן של יום לימודים ארוך.

סיגל יעקובי: כל ההורים עובדים במשרות מלאות.

סיגל יעקובי: הורים נאלצנו להפסיד ימי עבודה - - -

תמר גוז'נסקי: בצהרון זה הכל עסק עירוני.

תמר גוז'נסקי: צהרון זה לא משרד החינוך.

סיגל יעקובי: הצהרון זה עסק עירוני, ולמרות שאנחנו משלמים כסף יעודי, אנחנו משלמים 850 שקל יעודי, לא קשור לארנונה ולא לשום דבר, בלי להניד עפעף פשוט ביטלו לנו את השירות הזה, למרות - - -

תמר גוז'נסקי: אותה סייעת מהבוקר עובדת אחר-הצהריים?

סיגל יעקובי: לא.

סיגל יעקובי: זו סייעת עובדת מועצה.

סיגל יעקובי: הן שובתות, למרות שזה כסף יעודי, זאת אומרת, זה כסף שהולך ישר לצהרון.

חבצלת הרמטי: בקטע הזה של הורה מחליף או בייבי-סיטר, מה שעשה ראש המועצה, הוא למעשה בא ואמר, לפחות בגן אירוס שעשו שם הסכם: אני אשלם את הכסף לסייעת.

חבצלת הרמטי: אבל הסייעת אמרה: אני לא סומכת על ראש המועצה.

חבצלת הרמטי: ההורים באו ואמרו: את אל תדאגי, אנחנו נגבה אותך, ואנחנו נשלם לך את המשכורת.

חבצלת הרמטי: זאת אומרת, שצריך אישור של המועצה בשביל שהסייעת תעבוד, אז אני אתן לכם אישור שהמועצה מעסיקה את אותה סייעת, ואז אנחנו נעקוף את הבעיה.

חבצלת הרמטי: זה מה שקורה.

תמר גוז'נסקי: את משלמת את פיצויי ההלנה?

חבצלת הרמטי: אני לא משלמת.

חבצלת הרמטי: אני משלמת לסייעת החדשה, לא בגן שלנו, לסייעת החדשה ששכרו לגן.

חבצלת הרמטי: אם ראש המועצה לא ישלם לה את המשכורת בעוד חודש, הלא הוא לא משלם משכורות, והיא מפחדת, אז ההורים אמרו: אנחנו נשלם לך, אנחנו נאסוף כסף ונשלם.

אלונה הדר: לגבי התגובה של המועצה בישיבה הראשונה שהיתה עם הורי הגנים, הם הציעו הצעה של חברת כוח אדם.

אלונה הדר: את מבינה, המועצה בגירעון, אבל היא הציעה הצעה של חברת כוח אדם.

אלונה הדר: היא הבטיחה לנו פתרון של בין 24 ל-48 שעות.

אלונה הדר: היתה עוד ישיבה ביום ראשון בערב - - -

תמר גוז'נסקי: חברת כוח אדם של המועצה?

אלונה הדר: של המועצה, בעוד חודשיים היא גם לא תשלם לה.

אלונה הדר: הבטיחו לנו פתרון של 24 עד 48 שעות.

אלונה הדר: אני רוצה לציין שראש המועצה לא טרח להגיע לישיבה הזאת, כי היתה הפסקת חשמל בחצי מאבן יהודה והוא החליט להיות החשמלאי.

אלונה הדר: סגנית ראש המועצה יצאה לחוץ לארץ עד ה-20 בינואר, והיא אמרה לנו שהיא תהיה פנויה לנו בכל רגע.

אלונה הדר: ביום ראשון, כאשר הגענו לישיבה, אז עדיין לא היו לו פתרונות לתת לנו.

אלונה הדר: הוא אמר: תנו לי עוד יומיים, אז אני אדע אם השביתה היא ממושכת ולאורך זמן, או שזו שביתה שתיפתר.

סיגל יעקובי: הוא מעמיד אותנו במצב אבסורדי, כי מצד אחד, הנטייה הטבעית שלנו היא להשבית את כל הגנים, לשבור את הכלים, ואז בעצם אולי תהיה לזה תהודה, אבל מצד שני, האינטרס שלו זה כאילו לעשות שהחיים ממשיכים כרגיל, אז אנחנו מוצאים כל מיני פתרונות כאלה שגורמים נזק לילדים, להורים.

דורית הרניק: קודם כל, אני רוצה להציג את המצב כפשוטו.

דורית הרניק: אני רוצה לעבוד, אני רוצה לחזור לשיגרה הנוחה והנעימה של ילדים שבאים לגן בבוקר, יחד עם ברכה העובדת שלי המסורה.

דורית הרניק: זה כבר חודשיים שהחרב מונפת באיזשהו אופן כל הזמן, כשלפעמים היא נתקעת.

דורית הרניק: זה התחיל ב-19 בנובמבר, כאשר הסייעת שלי לא באה לטיול, כשכל הגן יצא, כי היתה ישיבת מחאה במועצה, ונאלצתי לנסוע רק עם הורים לטיול, עם כל הגן.

דורית הרניק: היו יומיים בנובמבר שגם לא עבדנו.

דורית הרניק: עבדתי עם הורים, פעמיים ביום הורים התחלפו.

דורית הרניק: לפני חודש, מיד אחרי חנוכה, עוד פעם היתה שביתה.

דורית הרניק: הילדים רק קצת חזרו לשיגרה, עוד פעם ארבעה ימים.

דורית הרניק: והשביתה האחרונה התחילה מה-6 בינואר.

דורית הרניק: זאת אומרת, ארבעה גלים של שביתה, כשכל הזמן החרב מונפת, וזה באוויר, וזה מחלחל למטה.

דורית הרניק: ב"אני מאמין" שלי, של הגן, שכתבתי כשמירי ביקשה מאיתנו לכתוב, כתבתי שבתקופה כזאת שרוויית אלימות, טרור ואינפורמציה שלילית, זה מחלחל לילדים כמו אל גביע פתוח, אז הגן צריך להיות אי של נעימות, אי של רוגע ושלווה.

דורית הרניק: וזה לא כך, לא אי ולא נעימות.

דורית הרניק: יש הורים מחליפים, אז הם מנקים את השרותים.

דורית הרניק: סליחה, זה לא התפקיד של הסייעת.

דורית הרניק: הסייעת היא שותפה שלי, והיא ממש שוות ערך בשבילי בגן, כלפי הילדים וכלפי, והיא פרטנרית טובה, ואני פורחת כאשר היא נמצאת בגן.

דורית הרניק: אני מרגישה שאני עצמי.

דורית הרניק: עכשיו אני כל הזמן צריכה להגיד כמה סנדוויצ'ים למרוח בבוקר, והיא לא מכירה את הילדים, אז אוי ואבוי אם היא תגיד מלה לא טובה לילד הלא נכון, ואסור לה לכעוס, כי אני עושה עבודה חינוכית עם ילדים שיש להם יותר בעיות.

דורית הרניק: לילדים קשה לבוא לגן, כי הם שומעים כל בוקר: "אוי לא שילמו לברכה", אוי ברכה לא קיבלה כסף.

דורית הרניק: הילדים בתוך זה, בלי שהם ירצו את המערבולת הזאת.

דורית הרניק: הם באים בבוקר ודורית אומרת להם: אוי ילדים, אין היום מישהו שיעזור לי, ואני לא יכולה לקבל אתכם.

דורית הרניק: אז ילד אחד המשיך ללכת לגן, אבל האבא אמר לילד: לא, אתה לא מבין, אנחנו הולכים הביתה.

דורית הרניק: זו בשבילם מהות השביתה.

דורית הרניק: בשורה התחתונה, אנחנו רוצים שהילדים יבקרו בגן באופן סדיר.

דורית הרניק: יש לי גן חובה.

דורית הרניק: אני לא אגיד שהם לא יהיו מוכנים לכיתה א', כי זה גם עניין של בשלות, זה יהיה בסדר, זה לא מדאיג אותי.

דורית הרניק: יכול להיות שאת ההורים זה מדאיג, אבל אותי זה לא מדאיג, אני יודעת שיהיה בסדר, אבל אי אפשר כך לעבוד.

דורית הרניק: אי אפשר בלי הביטחון, הנינוחות והשלווה הנעימה של היום-יום.

תמר גוז'נסקי: זה רק באבן יהודה, או שכל האזור דפוק?

מירי אינג: אני מאוד מבקשת לא להשתמש במלה דפוק, למרות השביתה.

מירי אינג: יש לנו גנים מאוד יפים, יש לנו גננות שעובדות, ומוצאות את כל האילתורים כדי לקיים ימי לימודים, למרות השביתה.

מירי אינג: עשו שם דברים, אני לא חשבתי אפילו להביא אותם, למשל, ממלכתי וממלכתי-דתי התאחדו יחד כדי שאפשר יהיה לקיים ימי לימודים.

מירי אינג: קודם כל, המצב הזה של אי-ודאות הוא מצב קשה.

מירי אינג: אני נורא מסכימה איתכם.

מירי אינג: אני חושבת שהורה בבוקר צריך להיות רגוע שהוא יכול לשלוח את הילד שלו לגן.

מירי אינג: אני מבינה אתכם בקטע הזה.

מירי אינג: בנושא שיתוף הורים, ועד הורים, אני רואה את שיתוף ההורים במקום אחר.

מירי אינג: ונכון, לגבי הגננות שלי השנה, זה הנושא שאנחנו הולכים יותר לעבות אותו.

מירי אינג: שיתוף ההורים הוא לא רק בגבייה ובפעולה חברתית.

מירי אינג: ההורה הוא חלק מהגן, וחלק חשוב מאוד.

מירי אינג: וככל שההורה יהיה שותף, הוא גם יראה את הדברים בעיניים אחרות, הוא יהיה חלק ממה שקורה.

מירי אינג: אני לא אוכל לפתור את הבעיות של גבי, בוודאי לא את התשלום.

מירי אינג: אבל מה שאני כן רוצה, שיתקיים יום לימודים איכותי כמו שהבטחנו לכם, כמו שהגננת שלנו הבטיחה ב"אני מאמין" בתחילת השנה.

מירי אינג: אני מתפללת שזה יחזור.

מירי אינג: בנושא של אמהות במשך היום, מותר על פי החוקים שלנו, על פי הנהלים, ששתי אמהות תעבודנה.

מירי אינג: להגיד לכם שאני מרוצה?

מירי אינג: לא.

מירי אינג: אמא לא צריכה להיות בגן הילדים.

מירי אינג: אמא לא צריכה לראות את הבעיה של אף ילד.

מירי אינג: יפה שהיא נכנסת לפעילויות, אבל היא לא צריכה לעבוד פרופר.

מירי אינג: היא צריכה להיות שותפה בדרכים אחרות, להנות מהחוויה של הילד שלה בתוך המערכת הזאת.

מירי אינג: הגננות עובדות מאוד קשה, ליבי איתם.

מירי אינג: יש בקרים שאני מגיעה רק לשבת ולשמוע אותן.

מירי אינג: גם כשהיא לבד בגן, בלי ילדים, זה דבר הכי עצוב.

מירי אינג: אין יותר עצוב מזה.

מירי אינג: כשאני רואה את הקטנטנים עומדים בפתח ובוכים, ליבי איתם.

מירי אינג: אני עוברת, אני מגבה את הגננות, אני יושבת יחד איתן.

מירי אינג: זה לא נתון בידי שאני יכולה לשנות, אבל אני יכולה רק להקשיב להן.

מירי אינג: יש מקומות שהוא מצא פתרון, אני לא יודעת עד כמה הפתרון הוא חוקי, רק שהגן פועל, זה נכון - יש מקומות שהחתימו עובדים על טופס התנדבות, כדי שלא יווצר מצב מסויים.

מירי אינג: שוב, אני מאוד מבינה אתכם, אני איתכם, אבל אני דואגת לגני הילדים.

מירי אינג: דיברתם על נושא הניקיון.

מירי אינג: יש גנים שביקשתי מאורה להכניס את חברת הניקיון.

מירי אינג: יש להם חברה קבלנית, תנצלו את זה, תבקשו מאורה שתכניס את החברה הקבלנית - - -

סיגל יעקובי: חברת הניקיון נמצאת בזמן שהילדים שם?

מירי אינג: לא, לא.

מירי אינג: להיפך.

מירי אינג: הילדים יוצאים, חברת הניקיון - - -

תמר גוז'נסקי: זאת שמנקה את בתי הספר?

מירי אינג: יפה.

מירי אינג: יש חברה קבלנית שמנקה את בית הספר, וביקשתי מאורה שתכניס את החברה הקבלנית שתנקה את גני הילדים.

מירי אינג: אני יודעת שהם נכנסו וניקו.

מירי אינג: דיברתם על הנושא של חינוך פרטי.

מירי אינג: אני בעד צמצום פערים, ואתם רואים את זה.

מירי אינג: אנחנו מדברים על זה, כל המדינה מדברת.

מירי אינג: אני בעד צמצום פערים.

מירי אינג: אני חושבת שהילדים בגני הילדים באבן-יהודה מקבלים את הטופ שבטופ.

מירי אינג: אם זה וינגייט, אם זה פעולות תרבותיות, אם זה מדריכות שנכנסות.

מירי אינג: כשנעשית עבודה מאוד יפה, הורים לא יודעים מה קורה.

מירי אינג: אולי אנחנו צריכים יותר לחשוף את הנושא הזה.

סיגל יעקובי: אולי זה לא המקום, אבל - - -

מירי אינג: את לא נפגשת במדריכות שלנו?

סיגל יעקובי: לא במדריכות שנכנסות.

מירי אינג: את שנה ראשונה בגן?

סיגל יעקובי: בגן חובה אכן כן, אחרי גן פרטי.

מירי אינג: אני מאוד אשמח שיום אחד, נעשה אותו יום פתוח, ואני אפגיש אתכן עם מדריכות שנכנסות.

מירי אינג: יש תכנית מתמטית שקיימת אך ורק בגנים של אבן-יהודה, גם לא בפרטיים.

מירי אינג: ה-די-ג'י בלוק לא קיים באף מקום.

מירי אינג: אתם הגנים הניסויים.

מירי אינג: היום אנחנו מקבלים את התוצאות ממנהלת בית הספר, ממה שנעשה, ממחקרים שנבדקים הילדים, והילדים במקום שונה.

מירי אינג: יש השנה תכנית אוריינות וספרות ילדים, שהילדים האלה יקודמו בצורה אחרת, בצורה שונה.

מירי אינג: יש וינגייט בכיתות מסויימות שנכנסות.

מירי אינג: אנחנו נעשה יום פתוח ונפגיש אתכן עם המדריכות, עם התכניות שפועלות בגנים.

מירי אינג: אתן נפגשות עם הגננת ועם מה שהיא מביאה בפניכן, ואני חושבת שאולי כדאי שתכירו את הכל.

מירי אינג: זו נקודה שלוקחת מחשבה.

חבצלת הרמטי: אם השביתה תמשיך, את כל הפעילות הזאת מישהו צריך לממן.

חבצלת הרמטי: קודם כל וינגייט השנה נעצר, אין וינגייט.

חבצלת הרמטי: בשנה שעברה היה, הבן שלי היה בכל פעילות, וזה היה בשבילו חגיגה, ובשבילנו.

חבצלת הרמטי: חיכינו ליום שישי פעם בשבועיים בקוצר רוח.

חבצלת הרמטי: הדברים שאת אומרת, אני יודעת שהם קיימים, ואני מברכת אותם.

חבצלת הרמטי: אנחנו היום כואבים את השביתה.

חבצלת הרמטי: השאלה היא מה הולך לקרות לנו אם השביתה הזאת תלך ותפרוס תקופה יותר ארוכה?

חבצלת הרמטי: איך תעשו את הדברים?

מירי אינג: לגבי וינגייט, אני לא יכולה לתת לך תשובה.

חבצלת הרמטי: עזבי את וינגייט, בואי נשים את וינגייט בצד.

מירי אינג: לגבי התכניות האחרות, התכניות ממשיכות לפעול.

מירי אינג: הבעיה היא אחרת.

מירי אינג: הבעיה היא כיצד הגן יתפקד ללא הסייעת.

מירי אינג: דיברתי עם גדי והוא אמר לי שהוא מקווה שעד יום חמישי השביתה גמורה.

תמר גוז'נסקי: תימשך עוד שבוע, ועוד שבוע, ועוד שבוע.

מירי אינג: תמר, מכיוון שאני לויאלית גם לרשות שאני עובדת בה, גם למשרד שלי, וגם לכם ההורים, אני הפעם לוקחת את הדברים של גדי, ונורא רוצה להאמין איתו.

מירי אינג: הוא טוען שעד יום חמישי תיפתר הבעיה.

מירי אינג: יכול להיות שהוא מצא פתרונות.

חבצלת הרמטי: אני מוכנה עכשיו להגיד לעצמי שאני מאמינה ואני מוכנה לתת את כל האנרגיות החיוביות שאכן זה יקרה.

חבצלת הרמטי: אנחנו נדבר ונדבר.

מירי אינג: אני רוצה לסיים.

מירי אינג: אני רוצה לשבח את מי שכאן ציינה שהסייעת לא רק באה לנקות, אלא היא צוות חינוכי.

מירי אינג: יפה מאוד.

מירי אינג: לגבי הנזקים של השביתה, אני מאוד מקווה שהם יתוקנו.

מירי אינג: אנחנו נשב ונחשוב איך מתקנים את הנזקים של השביתה, כי יש נזקים, נעשו נזקים.

מירי אינג: אני לא מסתתרת מאחורי זה.

מירי אינג: יש לי רק שאלה, מבלי לפגוע בכבודה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, מדוע פניתם ישירות לכנסת ולא פניתם לדפנה לב מנהלת המחוז?

קריאות: מי זאת דפנה לב?

קריאות: אנחנו לא ידענו.

חבצלת הרמטי: יש כמה הורים שכל היום פנו לכל מי שרק אפשר.

מירי אינג: איך הנושא הגיעה לתמר?

תמר גוז'נסקי: כל הורה גילה יוזמה.

תמר גוז'נסקי: אלונה גילתה יוזמה, פנתה אלי.

תמר גוז'נסקי: הורה אחר פנה כנראה למישהו אחר.

אופירה לבב: שלחתי לחברי כנסת, למשרד החינוך ושרת החינוך לימור לבנת, למנכ"לית משרד החינוך, למועצה לשלום הילד.

תמר גוז'נסקי: יש הורים עם מודעות חברתית.

קריאה: זה לזכותה של תמר, כי היא היחידה שפנתה אלינו והתייחסה לעניין ברצינות.

קריאה: תודה רבה.

אופירה לבב: יש לי שאלה עניינית, וזה קצת מתקבל בסתירה למה שאת אמרת, כי את אמרת שהאינטרס שלך שבאמת הגן יעבוד.

אופירה לבב: אנחנו הבנו שהוא לא יכול לעבוד בכל מחיר, כי יש איזושהי תקנה של משרד החינוך שאי אפשר להפעיל גן עם כוח עבודה לא מיומן בזמן שביתה יותר מארבעה ימים, ואז ביום החמישי הוא צריך לעבוד עד 11 ואחר כך לסגור.

אופירה לבב: זו התקנה?

תמר גוז'נסקי: כן.

אופירה לבב: זאת אומרת, גם אם הייתי רוצה לגייס את כל - -

מירי אינג: אכן זה הנוהל.

אופירה לבב: אז הבנתי שבאה מפקחת לגן, לא יודעת מי, וכעסה על הגננת שלנו מדוע היא לא סוגרת את הגן, למה היא עובדת עם כוח אדם מינימלי.

מירי אינג: סליחה, סוגרת לא.

מירי אינג: למה השער לא נעול?

תמר גוז'נסקי: לא, היא אומרת שלפי התקנה, מאחר שעברו ארבעה ימים, ומאחר שבתקנה היה כתוב כך, אמרה המפקחת: את לא יכולה להמשיך לעבוד עם כוח עבודה לא מיומן.

מירי אינג: המפקחת זאת אני.

מירי אינג: מה שאני אמרתי, אוכל לומר לכם.

מירי אינג: נכנסתי לגן, הגן של דורית, במקרה, והשער היה פתוח.

מירי אינג: אמרתי לה: למה את לא נועלת את הגן?

מירי אינג: שנית, מדוע את עובדת מעבר לשעה 11?

מירי אינג: כי הנוהל אומר עד השעה 11 בלבד.

אופירה לבב: אם אנחנו כהורים רוצים ליישם את כל הדברים הנפלאים שאת כרגע הצגת, אנחנו מוגבלים למעשה על ידך.

קריאה: הגן יפעל עד השעה 11, מה נעשה?

מירי אינג: לספר לכם את האמת?

מירי אינג: יש גנים שנשארו עם ההורה, וראו שהכל מסתדר, והם עבדו עד השעה 13:20, גם אחרי היום החמישי.

סיגל יעקובי: אנחנו עבדנו כך 6-7 ימים.

מירי אינג: יש פה שיקול הדעת של הגננת, ואני מאוד מכבדת את שיקול הדעת של הגננת.

מירי אינג: אם הגננת תאמר שיש ביכולתה, היא עוברת אכן על הנוהל - זה לא חוק, זה נוהל שבא להגן עליה - היא עוברת, אבל יחד עם זאת רוצה להאריך את שהות הילדים בגן.

מירי אינג: אנחנו לא נותנים הוראה - - -

קריאה: לא באים בטענות אחר כך?

מירי אינג: מה פתאום.

דורית הרניק: הסתדרות המורים עשתה חוקים שמגינים גם על הגננות.

דורית הרניק: גם לנו יש סף שאותו אי אפשר לעבור.

דורית הרניק: אני עבדתי במקרה, כי לא ידעתי, ולא הייתי מודעת.

דורית הרניק: באמת נורא חשוב לי שהילדים יהיו בגן.

דורית הרניק: עבדתי כבר שבעה ימים עם הורים, לחילופין, עם סמינרסטית, כל מיני שעטנז כזה.

דורית הרניק: ומירי אמרה לחברה שלי, קולגה, שבאמת בימי רביעי כשעובדים, וגם אורה גרטי, שהיא יושבת ראש מחלקת החינוך, אמרה שארבעה ימים מספיק לך לעבוד עם הורים, וביום החמישי את עובדת עד שעה 11.

דורית הרניק: זה מה שעשיתי.

דורית הרניק: זה לא נתון לשיקול דעתי.

דורית הרניק: זה לא הוגן להפעיל שיקול דעת, כי יש חוקים, ואני נאחזת בזה בציפורניים במצב כזה.

דורית הרניק: כי זאת הסתדרות המורים שלי.

תמר גוז'נסקי: דליה לימור, מנהלת האגף לחינוך קדם-יסודי במשרד החינוך, אשר אחראית על כל הגנים במדינה.

דליה לימור: אני אכן קיבלתי מכם את המכתב, ואני לא יודעת מי חתומה עליו.

דליה לימור: חתום ועד הורים.

דליה לימור: את המכתב העברתי, מאחר שאני אחראית באמת על כל מה שקיים במדינה, ואתם לא היישוב היחידי ששובת, וגם לא היום.

דליה לימור: היום הודיעו לנו שלוד שובתים, כך שהטיפול הוא טיפול מערכתי.

דליה לימור: אני אחלק את הדברים שלי לשניים.

דליה לימור: חלק אחד הוא חלק הטיפול המערכתי שאתם לא המצאתם אותו, אבל נקלעתם לעין הסערה, וטוב שאתן מטפלות בכך.

דליה לימור: החלק השני זה המקרה הפרטי שלכן, שהוא עומד כרגע לדיון על שולחן זה.

דליה לימור: אני העברתי את הנושא שלכם מיד למנהלת המחוז, לגברת דפנה לב, שהיא ממונה על המחוז, והיתה צריכה להיות גם היום, היא הוזמנה היום, אבל ביקשה ממני להופיע במקומה.

דליה לימור: דפנה בדרך כלל מטפלת בנושאים שקשורים לנושא הזה של מחוז מרכז, כאשר אני כמובן עוקבת, ומיד פניתי למירי כדי לדעת פרטים ולקבל אינפורמציה מה קורה ביישוב.

דליה לימור: אנחנו עוסקים בנושא של שביתת הסייעות בצורה מסודרת, לאחר שהתחיל גל השביתות הגדול מלפני שלוש שנים.

דליה לימור: שלוש שנים אנחנו נאבקים ברמות השונות ובשיתוף פעולה של כל הגורמים.

תמר גוז'נסקי: בתחילת השנה היתה שביתה של רשויות מקומיות בכלל, ארצית.

דליה לימור: לא השנה, בשנה שעברה.

דליה לימור: השנה זה נפתח בשקט.

דליה לימור: בגלל האינתיפאדה דחו את כל השביתות, ועכשיו היה איזשהו שקט והכל התחיל מההתחלה.

קריאה: באבן-יהודה עבדו.

דליה לימור: הנושא של שביתות הסייעות הפך להיות איזשהו שק איגרוף של המערכת כולה בבטן הרכה.

דליה לימור: הקבוצה היחידה שנפגעת היא הקבוצה של הגיל הרך, משום שבתי הספר מסתדרים בלי שרת, יש להם את הכלים ויש להם את כוח האדם.

דליה לימור: במחלקות השונות לא גובים ארנונה והאשפה מצטברת.

דליה לימור: האשפה וילדים בגיל הרך הם שני הגורמים שבאמת מזיזים בסופו של דבר שביתה, ומוליכים שביתה לסיומה, משום שהם נקודות רגישות והבטן הרכה של הרשות המקומית.

דליה לימור: לכן משתמשים בכוח הזה, וזה כוח חזק מאוד.

דליה לימור: אנחנו נאבקים כבר הרבה זמן לנסות להעביר את אותם תקציבים שעוברים ממשרד החינוך לרשות המקומית להחזקת הסייעות, שלא יעברו לרשויות המקומיות.

דליה לימור: שיישארו, שיהיו ברשותו של משרד החינוך, ומשרד החינוך כמו שהוא מתחזק את הגננות, יתחזק גם את הסייעות.

דליה לימור: זאת סוגיה שצריכה להשתנות בעקבות איזושהי חקיקה בכנסת, ואני פונה אליך כאן, מפני שזאת הבעיה האמיתית.

דליה לימור: אם נפתור את הבעיה, לפחות כאשר תהיה שביתה, תהיה שביתה אחת, והיא תכלול את כולם ויהיה דין אחד.

דליה לימור: זה דבר שלא עובר, לפחות לא עובר בוועדות שלנו, כי הוועדות שלנו הן ועדות אד-הוק לנושא, וזאת צריכה להיות כחקיקה בשינוי שלכם.

דליה לימור: הנושא השני הוא, שינוי של כל המעמד של שביתת הסייעות לפחות במתכונת הזאת.

דליה לימור: כי במתכונת הזאת כולנו עוברים על החוק.

דליה לימור: קודם כל, הרשות המקומית, הגננות, כולם עוברים על החוק.

דליה לימור: תדענה לכן, שיש כאן בעיה מאוד חמורה, משום שלעובדים שאינם הורים ואינם מתנדבים אין ביטוח.

סיגל יעקובי: ראש המועצה הבטיח שיעשה - - -

דליה לימור: את ראית?

תמר גוז'נסקי: הוא החתים אותם על טופס התנדבות.

סיגל יעקובי: העברנו את הפרטים של הסייעת, הוא ביטח אותן.

סיגל יעקובי: הוא טען שאין בעיה.

דליה לימור: אני מקבלת את מה שאתן אומרות.

דליה לימור: זה צריך לעמוד במבחן השעה או בבית משפט, תזהרנה.

חבצלת הרמטי: אנחנו הבאנו את הטופס.

דליה לימור: אני לא יודעת, אני לא בודקת משפטית.

דליה לימור: אני רק אומרת, קחו את זה ליועץ משפטי, תקבלו גיבוי, כדי לא לסכן את אותם עובדים שנותנים לכם שירות.

דליה לימור: זה דבר אחד.

דליה לימור: קודם כל, אין ביטוח.

דליה לימור: דבר שני, ישנם נוהלים של חוזר מנכ"ל, שהם באמת מחייבים את המערכת כולה.

דליה לימור: כפי שאמרתן, ואתן יודעות היטב את נוהלי חוזר מנכ"ל, הם כאן, אחרי ארבעה ימים, ביום החמישי עובדים עד השעה 11, ומהימים הבאים מפסיקה העבודה לחלוטין, פשוט כדי לא לפגוע לא בקבוצת הילדים ולא בקבוצת הגננות.

דליה לימור: אנחנו רואים את זה בחומרה רבה, וקשה לנו מאוד לקבל את זה.

דליה לימור: לכן אנחנו יושבים עכשיו בוועדה רחבה שכוללת את נציגי מרכז השלטון המקומי, כוללת את הסתדרות המורים, כוללת את כוח האדם בהוראה, במשרד החינוך, ואותנו כאגף גיל.

דליה לימור: ואנחנו מנסים כבר שנתיים להגיע לידי הסכמה, ולא מצליחים להגיע לידי הסכמה איך להפעיל, בגלל הסתדרות המורים.

סיגל יעקובי: מה הבעיה?

סיגל יעקובי: איך להפעיל אחרי היום החמישי?

דליה לימור: לא, לתת מענה ותשובות לכל הבעיה.

דליה לימור: ישבנו בסוף השבוע שעבר, ביום רביעי, ויש לי את הפרוטוקול הטרי שהוא כמעט לקראת סיכום.

דליה לימור: אם אנחנו נצליח לסכם את הדברים, אני מקווה שבזמן הקרוב נפרסם את זה ונצא באיזושהי בשורה לאומה.

דליה לימור: לא הייתי רוצה את הבשורה הזאת, הייתי מחכה לבשורות מהבית הזה, אבל אנחנו מנסים למצוא פתרון, מנסים למצוא איזשהו מוצא, וגם בימים שבאמת מתארכת שביתה, לתת מענה שיהיה קודם כל מענה פדגוגי, ושיתן ביטחון להורים בשהייה במערכת החינוך לאורך כל הדרך.

סיגל יעקובי: איזה סוג פתרון, לאיזה כיוון הוא הולך?

סיגל יעקובי: לא הבנתי.

אלונה הדר: אם כבר שנתיים לא נמצא פתרון, בטח לא יימצא עכשיו פתרון.

דליה לימור: לא, לא.

דליה לימור: זה סוף הדיון.

דליה לימור: אני מקווה.

דליה לימור: אני לא רוצה להיכנס לפרטים כי יכול להיות שישתנו דברים.

סיגל יעקובי: זה אמור לתת פתרון למקרה של שביתת סייעות?

דליה לימור: לשביתת סייעות לאורך זמן, גם היא מוגבלת לאחר 10 ימים, לדוגמא.

דליה לימור: לאחר 10 ימים הפסקת לימודים.

דליה לימור: זה לא יעזור, כי באיזשהו שלב יצטרכו להפסיק את הלימודים.

דליה לימור: אנחנו נצטרך להוות קבוצת לחץ גם על רשות מקומית, כדי שהיא תפסיק את המאבק על גבי ילדים רכים.

דליה לימור: אני מקווה.

דליה לימור: זרקתי לכם פה מספר, ויש עוד כמובן הרבה סעיפים.

דליה לימור: אם זה ייצא לפועל, זה יפורסם בעיתונות, זה יפורסם בחוזר מנכ"ל, גם של הרשויות המקומיות וגם של משרד החינוך, ואז אנחנו נתקדם צעד אחד קדימה.

דליה לימור: כרגע המצב הוא עוד יותר גרוע.

דליה לימור: אתם נמצאים במצב שמותר להעסיק שני הורים, ויש עוד מאבק האם זה יהיה שני הורים או הורה אחד, משום שכפי שאמרתם, ברגע שגננת צריכה רק להדריך כל שעתיים הורה אחר, היא לא יכולה אפילו להתייחס לילד.

דליה לימור: יש בעיות, בעיות קיומיות.

דליה לימור: או שהיא עונה על טלפונים של ההורים המודאגים שלא יכולים לעבוד, כך שהנפגעים הם באמת נפגעים בכל המערכת כולה לאורכה ולרוחבה, ומוכרחים לפתור את זה.

דליה לימור: אני מאוד מקווה שאציג בפניכם בזמן הקרוב את המסקנות של הוועדה.

דליה לימור: זה לא יפתור את זה.

דליה לימור: הפתרון צריך להיות פתרון שורש.

אלונה הדר: בקשר לחוק הזה של הסייעות שהועסקו לא דרך - שיהיה חשבון נפרד, איך הגדרתם את זה?

חבצלת הרמטי: שמשרד החינוך ישלם את המשכורת.

דליה לימור: זה שינוי בעלות, זה קשה מאוד.

דליה לימור: זה סיפור.

אופירה לבב: זה הפתרון.

אלונה הדר: רצינו לקצר את הדרך.

אלונה הדר: זה כמו בסופר שאני משלמת ומקבלת מוצר בחזרה, אני כל חודש משלמת הוראת קבע לגן.

אלונה הדר: בישיבה שהיתה לנו עם גדי, אמרנו לו: תשמע, אם אתה לא מספק לנו את השירות הבסיסי הזה, ואנחנו ממשיכים לשלם - - -

דליה לימור: יש חוזר מנכ"ל, ואני אקריא לכם אותו: "בכל מקרה של השבתת לימודים ביוזמת הרשות המקומית, על הרשות מוטלת החובה להחזיר את ימי הלימוד שבוטלו, או לפצות את ההורים בדרך אחרת".

סיגל יעקובי: מה קורה במקרה של החזר?

דליה לימור: בנושא הזה יש גם פתרונות לגננות, אבל באופן כללי הוא חייב.

דליה לימור: זה יכול להיות ימי קייטנה בימי החופש, זה לא פוגע בכם.

חבצלת הרמטי: הוא הבטיח לנו.

חבצלת הרמטי: הוא כתב לנו מכתב בשביתה הקודמת, שהוא יחזיר לנו את ימי הקייטנה בפסח בעלות מוקטנת.

חבצלת הרמטי: בינתיים, לפי השביתה הזאת, הוא צריך להחזיר לנו גם בחופש הגדול, נראה לי.

דליה לימור: על כל פנים, תדענה את זכויותיכם, משום שזאת זכות שמעוגנת - - -

חבצלת הרמטי: יש איזה העתק של כל החוזרים והחוקים?

חבצלת הרמטי: אפשר לצלם את זה?

דליה לימור: אפשר לצלם.

תמר גוז'נסקי: הייתי רוצה לסכם.

תמר גוז'נסקי: דבר ראשון – אני אשלח מחאה חריפה לראש מועצת אבן-יהודה על היעדרותו, ועל כך שהוא לא טרח לשלוח מישהו במקומו.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שבדיון בכנסת לא יכול ראש מועצה לזלזל, כשהוא האחראי באופן אישי.

תמר גוז'נסקי: ואם יש לו תשובות, כשהוא אומר שעוד שבוע הוא משלם, עוד יומיים משלם, יכול לבוא לכאן ולהגיד את זה.

תמר גוז'נסקי: אם הוא לא יכול, אפשר לשלוח מישהו מטעמו.

תמר גוז'נסקי: יש מספיק חברי מועצה ומספיק פקידים ומנהלי אגפים, ויש צבא שלם של אנשים שיכלו לבוא ולומר את הדברים.

תמר גוז'נסקי: אני אעביר את התלונה הזאת ליושב ראש הכנסת, כי אני חושבת שיש פה זילות של הכנסת.

תמר גוז'נסקי: זה לגבי הנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: לגבי הפתרונות – אני לא רוצה לתת פה ציונים לשום פתרון מהפתרונות שהיו.

תמר גוז'נסקי: מה שברור הוא גם עם הטוב שבפתרונות, הילדים לא מקבלים את מה שהיו אמורים לקבל.

תמר גוז'נסקי: כפי שציינה דליה לימור, ילדים הם בני ערובה של מאבק קשה ומורכב ביותר.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהתפקיד שלנו כוועדה, הוא לא להגיד שהפתרון הזה יותר טוב או פחות טוב, כי השאלות פה מאוד מסובכות, אבל מה שברור הוא שגן לא יכול לתפקד בלי סייעת.

תמר גוז'נסקי: יום-יומיים הוא יכול, אבל הוא לא יכול לתפקד בלי סייעת.

תמר גוז'נסקי: לכן, עבודת הסייעות היא מאוד חשובה.

תמר גוז'נסקי: הצעה לגבי שינוי החוק.

תמר גוז'נסקי: ההצעה היא מאוד מסובכת.

תמר גוז'נסקי: זה אומר להעביר את הסייעות ממעמד של עובדות רשות מקומית למעמד של עובדות מדינה, וזה סיפור שנוגע – כמה סייעות יש במדינה?

דליה לימור: יש 13,500 סייעות.

תמר גוז'נסקי: בעידן שבו רוצים להפריד כל דבר שזז, אני לא רואה מי הולך להוסיף לעוד 13,500 עובדי מדינה, כי הן עובדות של רשות מקומית.

תמר גוז'נסקי: השאלה היא, כשיש כבר חינוך חינם במסגרת לימוד חובה מגיל שלוש, למה כל המערכת היא לא ממלכתית, זאת אומרת, למה היא נשארת עדיין מערכת עירונית.

תמר גוז'נסקי: אלה ויכוחים מאוד קשים, כי אנחנו בשני קצוות של המערכת.

תמר גוז'נסקי: פתאום המערכת לא ממלכתית, היא לא ממלכתית בכיתות הגן, ואחר כך היא לא ממלכתית בתיכון, כאשר יש בתי ספר תיכוניים או פרטיים או של הרשויות המקומיות.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, משני הקצוות של המערכת יש לנו בעצם חינוך לא ממלכתי, במובן של הבעלות, ובאמצע יש לנו חינוך ממלכתי.

תמר גוז'נסקי: במהלך השנים אמרנו שחינוך תיכון חינם.

תמר גוז'נסקי: אמרו חובה, אבל בסוף ירדו מהחובה.

תמר גוז'נסקי: כנראה שיהיה חינם, לגיל שלוש.

תמר גוז'נסקי: אבל כאשר עשינו את השינויים האלה, לא שינינו את הנוהל האירגוני.

תמר גוז'נסקי: לכן, אלה שאלות מאוד קשות.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת שפתרון כזה, להעביר אותו, זה נראה לי כרגע, בתנאים הקיימים, מאוד דימיוני.

תמר גוז'נסקי: אבל אני חושבת שבראייה ארוכת טווח, המערכת כולה צריכה להיות ממלכתית.

תמר גוז'נסקי: זרמים לא זרמים, לא נתווכח על זרמים.

תמר גוז'נסקי: יש פה גם סקטור פרטי שמעוניין להמשיך ולעבוד גם בגנים וגם בתיכון.

תמר גוז'נסקי: יש לך אנשים שרוצים להמשיך לנהל עסקים.

תמר גוז'נסקי: זה לא פשוט.

תמר גוז'נסקי: ברגע שהיה מדובר על גננות ומורות, הן ממילא עובדות מדינה, רק פשוט המשכורת עברה כך, זה סיפור אחר לגמרי.

תמר גוז'נסקי: אבל כאשר אנחנו מדברות על נשים שהן עובדות עירייה, אז זה משהו אחר.

תמר גוז'נסקי: הלחץ של משרד האוצר הוא להפוך את עובדי העירייה כמה שיותר לעובדי חברות כוח אדם.

תמר גוז'נסקי: בהרבה רשויות מקומיות יש חברה אחת שגובה מסים, וחברה אחת שעושה את הניקיון, ועוד חברה שעושה משהו אחר, וכך המערכת בהרבה מאוד יישובים - -

קריאה: נשארים עם פחי אשפה נקיים.

תמר גוז'נסקי: או שכן או שלא.

תמר גוז'נסקי: אבל אז הם מעסיקים כל מיני פיליפינים ותאילנדים, והם משלמים להם מה שמשלמים להם, ואז לעובדים שלנו אין עבודה.

תמר גוז'נסקי: כך זה קורה.

תמר גוז'נסקי: כי בחברה כזאת אין שום כללים של איגוד מקצועי, הרי לא עובדים.

תמר גוז'נסקי: אלה שאלות מאוד קשות שנוגעות לפרצופה של החברה הישראלית.

תמר גוז'נסקי: אני מנסה להסביר כמה קשה יהיה לשנות את המעמד של הסייעות, עם כל ההשלכות שיש, כי אז יגידו: למה רק סייעות?

תמר גוז'נסקי: יש עוד כל מיני עובדים בעירייה.

תמר גוז'נסקי: כל עובדי העירייה היו רוצים להיות עובדים של משרד החינוך או של עובדי מדינה.

תמר גוז'נסקי: היום שליש מהאנשים שעובדים בפועל בשירות המדינה הם עובדי חברות כוח אדם.

חבצלת הרמטי: אם היו מגדירים את זה, ואומרים בהצעה שהבקשה לא באה סתם, הן עובדות ביחד עם המורות, זה צריך להיות מאוחד יחד, כדי שלא יקרה מצב כזה.

תמר גוז'נסקי: לגננות ולמורות יש איגודים מקצועיים.

תמר גוז'נסקי: יש הסתדרות המורים, וכו'.

תמר גוז'נסקי: להם יש גם איגוד מקצועי שנקרא הסתדרות הפקידים, ובלבד שהם לא עובדי חברות כוח אדם.

תמר גוז'נסקי: העירייה יכולה לקחת עובדות חברות כוח אדם.

תמר גוז'נסקי: אני רק אומרת שזה נורא קשה.

תמר גוז'נסקי: אם תהיה חשיבה בסיסית אחרת, וכן הלאה - אבל בתנאים הקיימים היום, המדיניות כבר הרבה שנים הולכת ממש בכיוון הפוך.

תמר גוז'נסקי: בין היתר, הלחץ על רשויות המקומיות הוא כזה.

תמר גוז'נסקי: כל הזמן מקצצים, כל הזמן עושים להם תכניות הבראה, אתם מכירים את זה.

תמר גוז'נסקי: הרשויות המקומיות עוברות תוכניות הבראה.

תמר גוז'נסקי: הסעיף הראשון בתוכניות הבראה זה פיטורי עובדים.

תמר גוז'נסקי: העירייה צריכה לתת שירות, אז היא חייבת לחתום על פיטורי עובדים, אבל נשאר לה תקציב פעולה.

תמר גוז'נסקי: בתקציב פעולה היא לא יכולה לקחת עובדים, אבל היא יכולה לקחת חברת כוח אדם.

תמר גוז'נסקי: זו מדיניות שפשוט דוחפת כל הזמן את העירייה לקצץ עובדים, לקצץ עובדות.

תמר גוז'נסקי: אותו דבר אצלכם, במשרד ממשלתי.

תמר גוז'נסקי: אומרים לו: יש לך גבול למספר העובדים, אבל אחר כך יש לך תקציב פעולה.

תמר גוז'נסקי: בתקציב פעולה אתה יכול לקחת עובדים, ובלבד שהם לא יהיו עובדי מדינה.

אופירה לבב: אני חושבת שנורא הרחקנו לכת.

אופירה לבב: זהו תהליך דיפוזי של אולי דור, או עוד שני דורות.

אופירה לבב: זו מהפכה רצינית.

אופירה לבב: אני חושבת שאם נסתכל אחורה, סך הכל המערכת היתה מספקת והמהפכה לא היתה נחוצה עכשיו.

אופירה לבב: אני חשבתי על משהו נקודתי – לקחת את הכסף שבהוראת הקבע יורד לי חודשית, לי ולכל ההורים, ולמנות איזשהו אפוטרופוס, שיהיה אחראי שהכסף הזה יוזרם אך ורק לתשלום העובדות, ולא לדברים אחרים.

תמר גוז'נסקי: אבל את לא משלמת את העובדות.

תמר גוז'נסקי: האגרה שלך זה ציוד וטיולים.

תמר גוז'נסקי: בואי נעשה הבחנה.

תמר גוז'נסקי: יש תשלום הורים לשעות הבוקר עד הצהריים.

תמר גוז'נסקי: תשלום ההורים הזה הוא לא תשלום לסייעת, הוא תשלום שמוגדר על ידי משרד החינוך, של כיבודים וכל מיני תוספות מוזיקה, אולי לא.

תמר גוז'נסקי: מיסים זה דבר אחר.

אופירה לבב: לא כונס נכסים, אבל כסף אני משלמת, אז אני רוצה שהגן יעבוד.

תמר גוז'נסקי: ההצעה שלך מסובכת לא פחות מההצעות הקודמות, זה מאוד מסובך, כי התשלום עבור הגנים נושא את כל האוכלוסייה.

תמר גוז'נסקי: גם אם אין לה ילדים בגן, היא גם משלמת מסים, אז החלוקה היא לא כזאת.

תמר גוז'נסקי: יש חובה של הרשות המקומית לפצות אתכם על סכומים ששילמתם.

תמר גוז'נסקי: במיוחד, אני רוצה לומר לגבי הסכומים של הצהרון.

תמר גוז'נסקי: הצהרון זה בכלל סיפור מסובך.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, במידה שהוא לא מרצונו הטוב והחופשי יחזיר לכם את דמי הצהרון כך או אחרת, לפי הסדר איתכם - - -

סיגל יעקובי: זה לא חוקי בכלל.

סיגל יעקובי: מבחינתי, הצהרון זה כמו גן פרטי.

סיגל יעקובי: אני משלמת לו 850 שקל בשביל צהרון.

תמר גוז'נסקי: אבל זה שירות עירוני.

חבצלת הרמטי: גם עם צהרון שעובד.

סיגל יעקובי: הגן שלנו עובד עם הורים ועם בייבי-סיטר.

חבצלת הרמטי: אצל בת-שבע הגן עובד.

תמר גוז'נסקי: העניין הוא כזה.

תמר גוז'נסקי: אתם משלמים לעירייה תמורת שירות ייעודי.

תמר גוז'נסקי: העניין הוא שהשירות הוא עירוני, שוב אותם עובדי עירייה – אני לא יודעת איך הם מועסקים שם בדיוק.

תמר גוז'נסקי: זה ברור שאת הכסף הזה, זה כסף גדול, הם חייבים להחזיר.

תמר גוז'נסקי: אם הוא לא יבין שהוא צריך מרצונו החופשי, בתביעה משפטית תשיגו את זה בקלות.

תמר גוז'נסקי: או שיחזיר כסף או שיחזיר דמי עבודה.

סיגל יעקובי: גם אם זה לא חוקי, אבל אצלנו יש מגמה של הורים פשוט לבטל את הוראת הקבע.

סיגל יעקובי: אני לא יודעת אם זה חוקי או לא חוקי.

תמר גוז'נסקי: את יכולה לבטל, ובמידה שאת מבטלת את הוראת הקבע, את מבטלת את ההסכם איתו באופן חד-צדדי.

תמר גוז'נסקי: אז, כשהשביתה נגמרת, או כשהם חוזרים לעבודה, הוא כבר לא חייב לך שום דבר.

תמר גוז'נסקי: יש פה שני צדדים.

תמר גוז'נסקי: אם את לא משלמת, הוא לא חייב לך.

תמר גוז'נסקי: לטווח ארוך, אם ההורים היו מחליטים שהם לא רוצים את השירות של העירייה, הם בעצמם מקימים עמותה ולוקחים מישהי שתעבוד בשעות הצהרון, ואז העירייה יכולה לתת לכם את הגן, יכולה לא לתת לכם את הגן.

תמר גוז'נסקי: השאלות הן מאוד מסובכות, המתקן הוא של העירייה.

חבצלת הרמטי: איך זה שונתנים לגן אחד, ולגן שני לא נותנים.

חבצלת הרמטי: אני לא מדברת על גן שלנו.

חבצלת הרמטי: אחד עובד עד ארבע עם אישור, בגלל שגבי חתם או לא חתם, אין לי שום דבר אישי נגדו - -

תמר גוז'נסקי: אין לי שום מושג.

תמר גוז'נסקי: למערכת הקובינות האלה אין לי תשובה, אני לא יודעת.

סיגל יעקובי: מה אנחנו עושים מחר בבוקר?

תמר גוז'נסקי: מה שצריך לעשות, זה להפעיל לחץ ציבורי מכאן ועד להודעה חדשה על האדון הזה, שיבין שהדבר הראשון שהוא פותר זה את העניין הזה.

תמר גוז'נסקי: אם לא, שיילך הביתה.

סיגל יעקובי: ההורים לא מצליחים להפעיל עליו לחץ.

סיגל יעקובי: יושבים ממולו הורים - - -

חבצלת הרמטי: הוא נבחר, זאת קדנציה שנייה שלו, והוא מחכה לסיום הקדנציה שלו שתהיה לו פנסיה של חבר כנסת.

קריאה: בקדימה ובפרדסיה יש הרבה יותר דברים מאשר לנו.

קריאה: אני תושבת קדימה, בואו לא נפרוס כאן את הדברים על השולחן.

קריאה: יש לנו ישוב יפה, יש רמת חינוך גבוהה מאוד - -

סיגל יעקובי: אבל זו לא חכמה להשקיע בחינוך מעבר לתקציב שלך.

קריאות: שימי לב מה את אומרת, להשקיע בחינוך.

קריאות: הוא השקיע בחינוך מעבר לתקציב.

תמר גוז'נסקי: אין לי אפשרות חוקית כלשהי לזעזע אותו ולנענע אותו, חוץ מלחץ ציבורי.

תמר גוז'נסקי: נשלח את המכתב הזה למקומונים, נעשה את הדבר הזה.

תמר גוז'נסקי: נוציא לכם העתק.

תמר גוז'נסקי: נעביר את כל הדברים הלאה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נשלח למקומונים.

תמר גוז'נסקי: זה יכול להיות בכל מקום שאתם רוצים.

דליה לימור: עדיף במקומון, כי אחרת לא יהיה לכם כלום.

תמר גוז'נסקי: נמשיך את הלחץ על ראש המועצה.

תמר גוז'נסקי: משרד הפנים מתחמק מלבוא היום, כי גם הוא טוען שזה לא נוגע לו.

סיגל יעקובי: הבעיה היא שגנבו חצי מיליון שקל מהמועצה.

סיגל יעקובי: זו הבעיה.

תמר גוז'נסקי: אין לי תשובה לגבי רבנים ולא רבנים.

חבצלת הרמטי: משרד הפנים לא רוצה לתת לו כסף, כי הוא לא הגיש תכנית.

חבצלת הרמטי: הוא הגיש אותה ביום חמישי האחרון, או רביעי, והוא לא עומד במה שהם רוצים.

חבצלת הרמטי: הם רוצים קיצוץ של 12 עובדים, והוא לא יכול, כי הוועד לא יתן לו.

חבצלת הרמטי: הוא גם במילכוד, אני לא אומרת שלא.

חבצלת הרמטי: אבל כמו שהוא שילם לאשפה מכספי פיתוח, בחינוך אל תיגע.

חבצלת הרמטי: תיגע בדברים אחרים.

חבצלת הרמטי: אל תסדר לי הכביש, אני לא רוצה כביש, לא רוצה בריכה.

תמר גוז'נסקי: זה הסיכום שלנו.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

תמר גוז'נסקי: הישיבה נעולה.