הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 124, 2001-12-24 10:00

תמר גוז'נסקי: האם הטענה שלך היא שלא מקשיבים?

אבי אוחנה: ברוב המקרים השופטים מרצים את האישה.

אבי אוחנה: זה ברור, כי יש קשר בין אבטלה לאלימות.

אבי אוחנה: האבא הוא האריה הוא צריך להביא לגור שלו אוכל, ועל כן ברגע שאין לאבא כסף, הכעס מופנה לכיוון הילד שלו, כי אין משהו אחר אליו הוא יכול להפנות את זעמו.

אבי אוחנה: לדעתי, לא כל ילד הוא ילד מוכה.

אבי אוחנה: אני קבלתי מכות עם צינור של מכונת כביסה ואני גאה באבי ז"ל.

אבי אוחנה: בשנות השישים זו היתה התפיסה וכולם גדלו לתפארת מדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: חוץ מאלה שמכים את ילדיהם.

אבי אוחנה: אנחנו כעת בשנות האלפיים וישנה תפיסה וחשיבה אחרת.

אבי אוחנה: אם לא תהייה פרנסה, לא תהייה ילודה.

אבי אוחנה: אם לא תהייה ילודה תהייה הכחדה לעם הזה.

אבי אוחנה: זה תהליך שיכול להיבדק בעוד שלושים שנה.

אבי עובדיה: להיות מובטל זו ההשפלה הכי גדולה שיש.

אבי עובדיה: בן אדם מובטל לא יהיה לאורך זמן סובלני עם הילדים.

אבי עובדיה: בן אדם מובטל זה בן אדם מת.

אבי עובדיה: בן אדם מובטל קם בבוקר ואינו יוצא מהמיטה.

אבי עובדיה: הוא מכסה את ראשו בשמיכה, כיוון שחושש הוא מכך שילדיו או אשתו יבואו שוב לבקש ממנו כסף, והוא יצטרך שוב לומר שאין לו.

אבי עובדיה: הילדים חיים באווירה כזו שבה במשך הזמן אין יותר להורים סמכות חינוכית ותרבותית בבית.

אבי עובדיה: ילדים החיים במשפחה שמנתקים לה את החשמל, הגז והמים, ואין להם אפשרות לאכול ארוחה חמה, הולכים ומחפשים סמכות מבוגרת אחרת.

אבי עובדיה: ישנן הרבה נערות שהולכות עם אנשים מבוגרים.

אבי עובדיה: כתוצאה מהמצב הזה, ישנם ילדים בני שתיים עשרה אשר מעשנים סמים.

אבי עובדיה: אנחנו מאבדים שליטה על הנוער.

אבי עובדיה: המדינה אחראית לכל המצב הזה.

אבי עובדיה: המדינה צריכה לדאוג לילדים האלו.

אבי עובדיה: שלא יתנו למובטלים כסף, אך שידאגו לילדי המובטלים.

אבי עובדיה: ילד שהמורה מוציאה אותו מהכיתה לעיני כל התלמידים בגלל שאבא שלו לא שילם 500 שקל דמי רישום, נשאר עם צלקת בנשמה שלא תעלם לעולם.

אבי עובדיה: אם המדינה תמשיך בדרך הזו, יגדל דור של פשע.

אבי עובדיה: המדינה נרדמת בשמירה ויום אחד זה יתפוצץ לכולם בפנים.

אבי עובדיה: מי שיפסיד אלו אנשים שיש להם, כי מי שאין לו לוקח ממי שיש לו, והיום הזה לא רחוק.

אבי עובדיה: אנחנו צריכים להשקיע בילדים שלנו, במקום להשקיע מיליארדים בהכשרה מקצועית למובטלים, שלא נותנת פתרון ממשי.

אבי עובדיה: צריך למצוא דרך להשקיע את הכסף הזה בילדים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: מה שאתה אומר הוא נכון, אך אנו רוצים שהאבא יעבוד והבית יתפקד.

אבי עובדיה: אין עבודה במדינה.

אבי עובדיה: אנחנו יודעים שלא יבואו משקיעים לבנות מפעלי תעשייה בישראל.

אבי עובדיה: היום עושים כסף בבורסה ובמפעלי ההייטק.

אבי עובדיה: אני אומר שאם בי לא ניתן להשקיע, בואו נשקיע בילדים שלי.

אבי עובדיה: כשעבדתי שילמתי לבת הבכורה שלי 10,000 שקל לבית ספר פרטי והיא סיימה שתיים עשרה שנות לימוד.

אבי עובדיה: שתי הבנות האחרות נשרו מהלימודים בבית הספר התיכון, כיוון שאני הייתי מובטל ולא היה לי כסף להשקיע בבית ספר פרטי עבורן.

היו”ר תמר גוז’נסקי: היה לנו דיון על עכו, והועלתה הצעה לתת לעכו הטבות מס כדי למשוך משקיעים לשם.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אני הצעתי שלפני שאנו מושכים משקיעים, נפתח את המפעלים שנסגרו.

אבי אוחנה: אני קורא בעיתון שמפעל אינטל בקריית גת מקבל מהממשלה מענק של 600 מיליון דולר, ובתמורה חברת אינטל מתחייבת להכשיר ולהעסיק 3,200 מתושבי קריית גת.

אבי אוחנה: אני אומר שהסכום הזה בשקלים הוא שני מיליארד ארבע מאות.

אבי אוחנה: אם ניקח סכום זה ונחלק אותו ל-30,000 תושבי קריית גת שישימו את הכסף בבנק ויעבדו בעבודות יזומות, יהיה הרבה יותר טוב.

אבי אוחנה: אוי לכל המעמד הגבוה שכל מה שמעניין אותו זה חיי פאר.

אבי אוחנה: אני גם חייתי חיי פאר בתקופה ששהיתי בחו"ל, וחזרתי לארץ מתוך כאב ואחריות למדינה.

אבי אוחנה: חשוב מאוד שמהוועדות האלה ייצאו תוצאות.

אבי אוחנה: אני מבקש ממך שבמבחן הזה תוציאי 100.

אבי אוחנה: אני רוצה לומר, כי אני מאוד גאה בך על חוק הדיור הציבורי של בן זוג ממשיך.

גיא: אני רציתי לחזק את דבריה של רינה ולומר, כי אנו מבלים שתיים עשרה שנה בבית הספר וזה לא טוב שמורה לא יכולה לזהות בעיה אצל ילד מסוים.

גיא: אני חושב שצריך לתת קורס והכשרה למורים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: המורים רואים תלמידים במצוקה או לא?

גיא: הם לא רואים.

אביתר: זה לא מעניין את המורים.

אביתר: המורים מגיעים לכיתה ללמד, וכאשר הם יוצאים מהכיתה הם הולכים לעניינים שלהם.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אתם לא פונים אל המורה כדי לספר לה בעיות?

כוכב: למחנך שמכיר כל ילד, אכפת.

כוכב: שעות המחנך הם מעטות.

כוכב: יש לנו שעה בשבוע שעת מחנך שבה אנו צריכים להספיק הרבה דברים, ועל כן אנו אף פעם לא מספיקים לדבר על בעיות שיש לנו בכיתה.

כוכב: אנחנו ביחסים ממש טובים עם המורה שלנו, אך אני מכירה הרבה ילדים שאין להם יחסים טובים עם המורה שלהם, ועל כן אין להם למי לפנות.

רינה יצחקי: אני רוצה להודות מאוד על כך שיש לנו אפשרות לשמוע את הדברים מהמקומות ששם הם הכי כואבים.

רינה יצחקי: כמה שקוראים ושומעים, זה לא כמו לשמוע אותם פה.

רינה יצחקי: אני רוצה לומר שמורים לא לומדים על התעללות בילדים, זכויות הילד, וצדק חברתי.

רינה יצחקי: אני יכולה להעיד, כי עד היום הזה ישנן אוכלוסיות של מורים שבטוחים שמובטל הוא עצלן שאינו רוצה לעבוד.

רינה יצחקי: בשבועות האחרונים, מורה שנה ד' במכללה שעוד שבוע הוא מורה במשרה מלאה, נשאל מדוע צריך לדבר על אבטלה במכללה, והוא ענה, שצריך לדבר על זה כדי שהילד המובטל לא יתבייש שהוא מובטל.

רינה יצחקי: תחשבו על ילד ממשפחה כמו זו שתוארה קודם, אשר מגיע לבית הספר ועומד מול מורה שכלל לא מבין מה עובר על הילד ומי אחראי לזה.

רינה יצחקי: כאשר הסמכות של ההורים יורדת, בית הספר יכול להוות כתובת במידה והמורים יוכשרו לכך.

רינה יצחקי: לא מדובר על השקעה כספית, אלא על שינוי בתכני הלמידה.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אני רוצה לסכם.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אני מודה לכל המשתתפים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אני חושבת שהדיון הזה, גם אם לא הוצגו מחקרים אקדמיים מבוססים, לימד מזוויות שונות על הקשר בין אבטלה לבין אלימות כלפי ילדים, והכוונה היא לא רק לאלימות פיזית, אלא גם להשפלות, כעסים ודחייה של הילד, וליצירת מצב בו הילד בורח מהבית או מהלימודים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אנחנו צריכים לראות, כי יש קבוצות חברתיות נוספות הנכנסות למעגל האבטלה.

היו”ר תמר גוז’נסקי: לא מדובר רק על פועלי טקסטיל, אלא על קבוצות נוספות שלא מוכנות למצבים האלה, ולא יכולות להתמודד איתם.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אני חושבת שנפנה למשרד החינוך ונאמר שצריך לעשות הרבה מעבר לתוכנית כישורי חיים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: הילדים ביטאו היטב את התחושה הזו.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אני רוצה לפנות למנהלי המכללות למורים, כדי לזום דיון איתם בנושא של הכשרת מורים לזיהוי ילדים פגועים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: התחושה שלי היא קשה מאוד.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אני חושבת שמשרד החינוך צריך להעביר מסר ולתת גמול השתלמות כפול על השתתפות בסמינר שהציגה ד"ר צימרין.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אני חושבת שצריך להעביר את המסר למורים, שהנושא של האלימות הוא החשוב ביותר, ואז יבואו שישים מורים לקורס הזה, ולא שישה.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אנחנו נקיים בקרוב דיון על מערך הטיפול עם נציגי בריאות הנפש.

היו”ר תמר גוז’נסקי: משרד הבריאות עורך כעת רפורמות בנושא של בריאות הנפש, אך הן אינן נוגעות לילדים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: חוק שיקום וחיי נפש בקהילה, לא עוסק בילדים, אלא במבוגרים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: השאלה של זמינות השירות הנפשי לילדים, היא שאלה קריטית.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אני לא מדברת רק על המערך שנמצא בבית הספר, אלא על המערך במקרים היותר קשים שזקוקים למעורבות הזו.

היו”ר תמר גוז’נסקי: בעקבות דבריה של השופטת חנה בן עמי, אני מציעה שנקיים דיון עם משרד המשפטים בשאלה של דרכי טיפול וענישה לאלימות במשפחה, ובמיוחד אלימות נגד ילדים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אנו לא רוצים שהילד יהיה מוכה פעמיים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: פעם אחת האב הכה אותו, ועכשיו המערכת מכה אותו.

אבי אוחנה: זה נזק לדורות.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אתם לא הייתם פה כאשר השופטת דיברה ואמרה, כי היא חושבת שהדרך שבה מענישים היום על אלימות במשפחה גם כלפי ילדים, היא לא מתאימה.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אני חושבת שהצורך שלנו בהורים עובדים, הוא דבר מרכזי בבניית משפחה מתפקדת, כי משפחות שאחד מההורים אינו עובד הן משפחות פגועות מעצם ההגדרה שלהן.

היו”ר תמר גוז’נסקי: כל המערכת היום, במקום לתת תמריצים לעבודה, היא חושבת על עונשים.

היו”ר תמר גוז’נסקי: עכשיו יהיו עוד כמה פגיעות במקבלי הבטחת הכנסה.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אם יבטלו את ההנחה בארנונה זה יבוא על חשבון משהו.

היו”ר תמר גוז’נסקי: אבי, אתה צודק שאנחנו צריכים להבטיח את העתיד של הילדים, ועל כן דיברנו עם משרד החינוך ושאלנו האם הוא נערך בהתאם במוקדי אבטלה.

היו”ר תמר גוז’נסקי: משרד החינוך אמר שיש טיפול נקודתי בלבד.

אבי עובדיה: צריך לשלוח לשעתיים החודש את המורים ללשכת העבודה.

חנה שדמי: המערכות שיושבות כאן לא מטפלות באבטלה, אלא בהשלכות שלה.

היו”ר תמר גוז’נסקי: הוא מדבר על כך שצריך לתת להם לראות איך זה נראה.

היו”ר תמר גוז’נסקי: תודה רבה, הישיבה נעולה.