הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 106, 2001-10-15 11:00

תמר גוז'נסקי: הנני פותחת בזאת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד, הישיבה הראשונה במושב הנוכחי של הכנסת.

תמר גוז'נסקי: אנו נשתדל במושב הזה להשלים ולקדם מספר חוקים שהוועדה התחילה לעסוק בהם למרות ההנחיות של הממשלה בנוגע לחוקים שעולים כסף וגומר.

תמר גוז'נסקי: דבר שני, אנחנו נשתדל לבדוק ביצוע החלטות שונות שהיו בעבר.

תמר גוז'נסקי: אחת ההחלטות עומדת היום על סדר היום.

תמר גוז'נסקי: דבר שלישי, נשתדל להמשיך בנושא של האמנה לזכויות הילד ונושאים שקשורים בזכויות הילד לפי הנחיותיה של האמנה הבינלאומית לזכויות הילד.

תמר גוז'נסקי: על סדר היום עומדים שני נושאים.

תמר גוז'נסקי: נושא אחד הנו ההתחייבות לתוספת 1000 מכסות לילדים בסיכון, והשני הנו סגירת המועדוניות באשדוד.

תמר גוז'נסקי: אנו נדון בכל נושא בנפרד.

תמר גוז'נסקי: בנושא הראשון, לפני שנה בדיוני התקציב הוכנס לחוק ההסדרים סעיף שהקפיא את "חוק פעוטות בסיכון", הזכות למעון יום למשך שנתיים.

תמר גוז'נסקי: בדיונים שהיו בוועדת הכספים בקשר להקפאה הזאת, ונוכח הדרישה שוועדת הכספים תבטל את הסעיף הזה, משרד האוצר התחייב להוסיף 1000 מכסות.

תמר גוז'נסקי: התוספת של 1000 המכסות לפעוטות בסיכון, למעונות יום ולמשפחתונים הועברה, כפי שנמסר לי, למשרד העבודה והרווחה באפריל.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת שהתוספת הזאת לא הייתה רלוונטית לשנת הלימודים שעברה, ובעצם האוצר "חסך" את הכסף של שנת הלימודים שעברה מינואר ועד יוני.

תמר גוז'נסקי: מכאן שהתקציב של תוספת 1000 המכסות נכנס לתקפו בספטמבר בשנה הזאת.

תמר גוז'נסקי: כידוע, ההרשמה למעונות יום מתחילה במארס-אפריל.

תמר גוז'נסקי: לכן, בפועל במארס-אפריל השנה הרשויות המקומיות היו אמורות כבר לקבל את התוספת של המכסות.

תמר גוז'נסקי: אם בשנה שעברה היו להם לדוגמה 50 מכסות, לקראת שנת הלימודים הבאה יש להם 60 מכסות.

תמר גוז'נסקי: לכן החל מאפריל אני התחלתי להציג שאלות למשרד העבודה והרווחה ולמשרד האוצר לגבי השאלה למי ניתנה התוספת ואיך היא חולקה, לפי אילו אמות מידה.

תמר גוז'נסקי: בפגישה שהתקיימה ביוני עם שר העבודה ומנכ"ל משרדו הועלה הנושא הזה שוב.

תמר גוז'נסקי: הייתה התחייבות של השר להעביר לנו מידע מדויק איך חולקה התוספת.

תמר גוז'נסקי: אני מוכרחה לומר שנכון לרגע זה אין חלוקה כזאת, אין מסמך כזה - אין שום דבר.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נמצאים כבר באוקטובר, שנת הלימודים כבר התחילה, הילדים כבר הולכים למעון, רובם ככולם, בספטמבר - אם כי פה ושם מיתוספים גם ילדים שנכנסים אחרי החגים.

תמר גוז'נסקי: למרות שמשרד העבודה והרווחה קיבל אינסוף פניות, כולל לקראת הישיבה הזאת, מאוד מדויקות, שאנחנו מבקשים לדעת איך חולקו ולפי אילו אמות מידה חולקה התוספת - תוספת ראשונה מסוגה של מכסות לפעוטות בסיכון מזה שנים! מזה שנים לא שונתה המכסה שהייתה קודם ולכן אני "המומה" מזה שאני יושבת עכשיו בפניכם, ומשרד העבודה לא עשה דבר בנידון.

תמר גוז'נסקי: אני חוזרת ומדגישה שמשרד העבודה והרווחה עד היום לא ענה על השאלה לפי אילו אמות מידה, לאילו יישובים, למעונות או למשפחתונים חולקה התוספת של ה- 1000 מכסות.

תמר גוז'נסקי: קיבלתי היום דוח מפורט שעוסק בילדים במעונות יום לחודש אוגוסט.

תמר גוז'נסקי: בדוח הזה מפורט כמה קיבלו וכמה יתרת הקצבה הלא מנוצלת ביישובים שונים.

תמר גוז'נסקי: ברוב היישובים מדובר ב- 2,3,4 ילדים - איני רואה את המספר הסופי כפי שזה מופיע פה.

תמר גוז'נסקי: קיבלנו מסמך נוסף ממשרד העבודה והרווחה, האגף לשירותים אישיים וחברתיים.

תמר גוז'נסקי: במסמך הם אומרים שבספר התקציב יש 15,058 מכסות, כולל עולים, ותוספת של 1000 מכסות שהתקבלו באפריל 2001.

תמר גוז'נסקי: 14,900 מכסות הועברו למחוזות, 150 מכסות שמורות כרזרבה.

תמר גוז'נסקי: אבל, נכון לאוגוסט 2001 נוצלו על ידי הרשויות המקומיות 13,860 מכסות.

תמר גוז'נסקי: מכאן ש- 1200 מכסות אינן מנוצלות.

תמר גוז'נסקי: ניתן להניח שלאחר דוח ספטמבר, ניצול המכסות יעלה, וגומר.

תמר גוז'נסקי: במסמך הזה שמונח לפנינו אין תשובה לשאלה איך חולקו 1000 המכסות.

תמר גוז'נסקי: אני אינני חושבת שזה "סוד צבאי", שאי אפשר לגלות אותו לחברי הוועדה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו היינו רוצים לדעת מי קיבל את המכסות האלה ולפי איזה עיקרון.

תמר גוז'נסקי: דבר שני, המכסות שאינן מנוצלות, 1200 מכסות - מי איננו מנצל את המכסות?

תמר גוז'נסקי: האם באמת אם נספור את כל המספרים האלה (2,3,4 ילדים) זה נותן 1200 מכסות?

תמר גוז'נסקי: המספרים האלה??

תמר גוז'נסקי: לפי מה שאני רואה פה יש כמה מאות מכסות, אין פה 1200 מכסות.

תמר גוז'נסקי: יש דיווח לחוד על עולים, יש גם מספרים מסוימים וכוליה.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר אי אפשר להבין בנושא הזה שום דבר.

תמר גוז'נסקי: קיבלנו מכתב גם ממשרד האוצר, שעליו חתומה מירב שביב, רכזת העבודה והרווחה.

תמר גוז'נסקי: היא מתנצלת שהיא לא תבוא לדיונים היום וכותבת כך: "לבסיס תקציב משרד העבודה והרווחה נוסף, בין היתר, תקציב בגין השתתפות בהחזקת 1000 ילדי רווחה נוספים במעונות יום ומשפחתונים.

תמר גוז'נסקי: על פי נתוני משרד העבודה והרווחה אשר הועברו אלינו לאחרונה לא נוצלה תוספת זו עד כה".

תמר גוז'נסקי: המכתב הנו מתאריך 14.10.2001.

תמר גוז'נסקי: זה כרגע המצב כפי שעולה מהנתונים שמונחים בפנינו.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להביע אכזבה מהנתונים, אבל יותר מזה אני רוצה להציג שאלה יותר מהותית: בזמנו, כשהיו דיונים על החוק (מי שזוכר), ניסה מישהו להתריע שהחוק הזה יגרום ל- "שיטפון".

תמר גוז'נסקי: אלפי ילדי רווחה יתדפקו על השערים וידרשו מחר בבוקר שיקלטו אותם.

תמר גוז'נסקי: מאחר שאין נתונים על ילדי רווחה שאינם רשומים, אין איזה נתון ארצי על פעוטות בסיכון, בעצם יכולנו רק להעריך שמדובר בתוספת.

תמר גוז'נסקי: ההערכה שלנו הייתה שכנראה בסופו של דבר, מתי שהוא בעתיד, יצטרכו להכפיל את מספר המכסות.

תמר גוז'נסקי: ההנחה הייתה שברשויות המקומיות, בלשכות הרווחה, יש תור של ממתינים - וכל מה שצריך לעשות זה מיד למצות את 1000 המכסות האלה, לפחות.

תמר גוז'נסקי: אני חוששת שהמציאות הזאת תוביל לכך שאי אפשר יהיה לקבל עוד 1000 מכסות בשנה הבאה או עוד איזושהי תוספת אחר כך.

תמר גוז'נסקי: אני אינני יודעת איפה כאן הבעיה: האם זו רשלנות?

תמר גוז'נסקי: האם זאת מדיניות?

תמר גוז'נסקי: האם זאת כוונה?

תמר גוז'נסקי: אני רואה את העניין הזה לא רק כנתונים שניתנו לנו או לא, אלא אני רואה את הנושא הזה בצורה יותר חריפה.

תמר גוז'נסקי: עכשיו נשמע את הנציגים של משרד העבודה ולאחר מכן את הנציגים הנוספים.

תמר גוז'נסקי: גברת יהודית בראון, סגנית מנהלת שירות הפרט והרווחה, בבקשה.

יהודית בראון: אני סגנית מנהל האגף לשירותים חברתיים.

יהודית בראון: הגשתי לכם פה מסמך שמסביר את צורת החלוקה.

יהודית בראון: כיוון ש- 1000 המכסות נכנסו לבסיס של התקצוב של משרד העבודה והרווחה, איננו מחלקים 1000 בנפרד ואת השאר בנפרד - חילקנו את הכל.

יהודית בראון: החלוקה של המקומות למעונות נעשית על פי מדד מסודר, על פי אמות מידה.

יהודית בראון: סך כל המכסות היה 14,058.

יהודית בראון: עכשיו הוא עולה על 15,058.

יהודית בראון: זה נכנס לבסיס של התקציב, וכפי שהובהר קודם - זה קרה רק באפריל.

יהודית בראון: כיוון שהילדים נרשמים בדרך כלל לפני שנת הלימודים, בעצם לא היה לזה ניצול.

יהודית בראון: כל הרשמה, כל ילד שרשום נכנס לתוך המערכת, וזה בעצם הדוח הכי אמיתי, הכי רלוונטי, שיש לנו.

תמר גוז'נסקי: אבל מהדוח הזה אנחנו איננו מבינים באיזה ישוב הייתה התוספת.

יהודית בראון: מה שאנחנו כן יכולים להבין זה כמה קיבל אותו ישוב.

תמר גוז'נסקי: וכמה הוא קיבל בשנה שעברה?

תמר גוז'נסקי: וכמה הוא קיבל לפני שנתיים?

יהודית בראון: אנחנו יכולים להשוות את זה.

יהודית בראון: יש מדד שבנוי לפי מספר מרכיבים, לפי מדד העוני באוכלוסייה, מספר הילדים באוכלוסייה, מספר המשפחות שחיות בתמיכות.

יהודית בראון: יש מדד שהוא מדד לגמרי אובייקטיבי, שאין לנו השפעה עליו.

יהודית בראון: הדרך שלנו להשפיע היא לשמור את הרזרבה של 150 מכסות.

יהודית בראון: אנחנו שומרים אותן במטה, וכאשר יש צורך מיוחד ואין לו מענה, אנחנו מתקצבים אותו למקומות שצריך.

יהודית בראון: הרבה פעמים אפשר לראות, כמו למשל באשדוד, בשנה שעברה בסופו של דבר כל הילדים שהיו היו בגלל שעשינו את האיסופים.

יהודית בראון: אבל האיסוף יקרה בסוף השנה.

יהודית בראון: יש משהו בנושא של החלוקה על פי אמות מידה שמדי פעם צריך להתאים אותו.

יהודית בראון: כי אם באיזשהו מקום שאנחנו כל הזמן אומרים שצריך לקבל שם 100 מכסות, ובסופו של דבר אנחנו רואים שזה לא נוצל או להפך, הרי כמובן שמשהו באמת המידה שם משובש.

יהודית בראון: אבל כרגע יש לנו אמות מידה שדי עובדות.

יהודית בראון: לקחנו את 1000 המכסות, הוספנו אותן.

יהודית בראון: יש לנו היום 15,058 מכסות, ואותן חילקנו לפי אמות המידה, ו- 150 מכסות שמורות עדיין כרזרבה במטה.

אילן גילאון: זוהי בקשה לעוד מכסות.

יהודית בראון: לא, זה לא נכון.

דוד הרטום: אלה הילדים שהיו בחודש מאי.

יהודית בראון: לא.

יהודית בראון: הם היו בחודשים יולי-אוגוסט.

דוד הרטום: דוח יולי בסופו של דבר מביא את המציאות שהייתה בסוף חודש מאי.

דוד הרטום: התוספת הגיעה בכלל אחרי זה.

יהודית בראון: התוספת הגיעה אחרי זה.

יהודית בראון: מה שנכון עכשיו, ואני חושבת שהפלג האחרון ייתן לנו תמונה הרבה יותר טובה, כי אז נדע באמת לקראת ההרשמה האמיתית של שנת הלימודים הנוכחית (שהיא איננה יוצאת לפי ההקצבות של משרד האוצר - היא יוצאת לפי שנת הלימודים שנפתחת בספטמבר ולא באפריל כמו שקיבלנו אותה).

יהודית בראון: אני מניחה שהמכסה הזאת תהיה מלאה.

יהודית בראון: אני אפילו חוששת שיהיה חסר אם הציפיות שלנו תואמות.

יהודית בראון: לדעתנו יש הרבה יותר ביקוש, אבל נכון לרגע זה המכסות האלה לא נוצלו.

יהודית בראון: אין פה שום הסתרה של מידע.

אני עשיתי חשבון במסמכים המדויקים שמסרת לי.

פה אין מנוצלות 625 מכסות.

יהודית בראון: האם עשית את החשבון עם העולים ועם השאר?

העולים - 80.

וכל היתר יצא לי 625.

יהודית בראון: מישהו פה טועה - או המחשב, או שבחישוב שלך משהו חסר.

אם את מסתכלת, את רואה שמדובר במאות ואין מדובר ב- 2000.

יהודית בראון: לא 2000, אלא 1198.

יהודית בראון: שני ילדים הם שני ילדים - זה לא בערך.

אני לא הצלחתי להבין מדוע לא העברתם לנו למי נוספו המכסות.

מדוע אנו איננו יכולים לדעת אם המכסות נוספו בנגב או בגליל או במרכז הארץ?

מדוע איננו יכולים לקבל את הנתון הזה?

מדוע זה כל כך קשה לדעת איך חילקתם את התוספת?

יהודית בראון: כי אנחנו לא חילקנו את זה כך.

מה זה 'לא חילקתם כך'?

הרי למישהו הוספתם?

יהודית בראון: אנחנו לא חילקנו 1000.

יהודית בראון: חילקנו 15,000.

יהודית בראון: במקום 14,000 חילקנו 15,000.

כן, אבל מישהו קיבל תוספת .

נכון?

קלרה פלדמן: אני מייצגת את מרכז השלטון המקומי.

קלרה פלדמן: אני חושבת שיש לנו הבהרות אחדות בנושא העברת נתונים לרשויות המקומיות.

קלרה פלדמן: קודם כל התקציב איננו מתקבל באחד בינואר.

קלרה פלדמן: אם התקציב איננו מתקבל באחד בינואר, אין יודעים מה המכסות לפנימיות או למעונות לילדים בראשית השנה.

קלרה פלדמן: השנה למשל, התקציב המאושר התחיל להתקבל בחודשים מארס-אפריל-מאי לרשויות המקומיות.

קלרה פלדמן: הסיבה שאינך רואה את התוספת ממשרד העבודה והרווחה - ואני אינני מצדיקה את זה, אני חושבת שהתקציב היה צריך להיות באחד בינואר ובחודש אפריל.

קלרה פלדמן: אם נתקבלה תוספת, היה צריך לראות את התוספת הזאת.

קלרה פלדמן: אבל לא ראינו את זה, מכיוון שלא ידענו מה היה לנו קודם - כי קיבלנו את התקציב באיחור.

קלרה פלדמן: משרד העבודה והרווחה הן מצטברות.

קלרה פלדמן: כלומר, אם לא ניצלת חצי שנה, כאילו יש לך כסף לעוד חצי שנה באותו מספר ילדים - ואז מספט

קלרה פלדמן: מבר כאילו יש יותר מ- 1000 מקומות בעבור הילדים האלה.

קלרה פלדמן: חודש-חודש מודדים את המכסה.

קלרה פלדמן: המכסה היא שנתית.

קלרה פלדמן: הגירעון בנושא של מעונות של הרשויות המקומיות הנו הרבה יותר גדול מאשר ה- 1000 מקומות.

אילן גילאון: גירעון במה?

אילן גילאון: במקומות?

קלרה פלדמן: כן.

קלרה פלדמן: יש הרבה יותר מ- 1000 מקומות.

קלרה פלדמן: השלטון המקומי דיבר בזמנו, כשקיבלנו את 1000 המקומות, על 4000 מקומות של תוספת למעונות יום.

קלרה פלדמן: דיברנו על פנימיות במספרים מאוד גבוהים לעומת המקום שאנחנו עומדים בו.

קלרה פלדמן: השערורייה היא בכך שאין אנו מיידעים בנתונים.

קלרה פלדמן: הרשות אינה יכולה לסדר את האנשים…

מתי הרשויות קיבלו הודעה על מספר הפעוטות בסיכון, או על המכסות שיש להם לשנת הלימודים הקרובה?

קלרה פלדמן: את הנתון הראשון, לדעתי, קיבלו בסוף אפריל.

אז קיבלו את הנתון הישן?

קלרה פלדמן: הישן.

קלרה פלדמן: והחדש היה כבר חלק ממנו, מכיוון שהם תקצבו את זה מאוחר.

קלרה פלדמן: הם לא תקצבו את הכל, ובעצם את הנתון האמיתי הרשויות ראו בחודש יוני.

אילן גילאון: באוגוסט קיבלתם.

האם יש לך מושג איך חולקו המכסות האלה, התוספת?

קלרה פלדמן: הדרך היחידה לבדוק את זה היא לקחת את הנתונים מלפני כן.

קלרה פלדמן: אני מקבלת את הפרטים כמרכז השלטון המקומי של המקרו - לא לפי מקומות.

קלרה פלדמן: אני יכולה גם לקבל לפי מקום.

קלרה פלדמן: ניתן לבדוק איך זה היה קודם ואיך זה ניתן עכשיו.

ד"ר יצחק קדמן: קודם כל, כדי להכניס דברים לפרופורציה לפי הנתונים של משרד העבודה והרווחה בגילאים 0-3 (שאלה הגילאים הרלוונטיים לצורך הדיון שלנו) יש כ- 103,000 ילדים שמוכרים לשירותי הרווחה.

ד"ר יצחק קדמן: זאת אומרת שצריך לזכור שגם עם התוספת הגדולה אנחנו מציעים לבערך 15% מהם בכלל את האופציה.

ד"ר יצחק קדמן: אינני יודע מה עם יתר ה- 85%.

ד"ר יצחק קדמן: וילדים המוכרים לשירותי הרווחה הם ילדים שיש סיבה טובה מאוד לחשוב שחלק הארי מהם זקוק לשירות.

ד"ר יצחק קדמן: כשאנחנו מדברים על 14,000 ועוד 1000, זה מתוך למעלה מ- 100,000 ילדים בגיל הזה.

ד"ר יצחק קדמן: כולם מתכוונים למה שיש, ועל זה "בונים מגדלים".

ד"ר יצחק קדמן: נקודת המוצא לא הייתה הצרכים אלא המכסות.

ד"ר יצחק קדמן: עכשיו אמרו: הסתדרו עם המכסות האלה, ותראו אילו ילדים הכי זקוקים במסגרת המכסה הזאת.

ד"ר יצחק קדמן: זה איננו משקף שום צורך!

ד"ר יצחק קדמן: אני רוצה שזה יהיה ברור לגמרי.

ד"ר יצחק קדמן: אנחנו מדברים על 1000 יותר או 1000 פחות.

ד"ר יצחק קדמן: תכף אסביר גם למה זה איננו מנוצל.

ד"ר יצחק קדמן: סדר הגודל של מספר הילדים בגיל הזה שהם מועמדים בפוטנציה לשירות הזה הוא למעלה מ- 100,000 ילדים לפי נתוני משרד העבודה והרווחה.

יהודית בראון: כשנותנים נתונים צריך להיזהר.

יהודית בראון: חלק מהילדים מקבלים את הזכויות שלהם דרך אימהות עובדות.

יהודית בראון: לא כל ילד שהוא במצוקה, האימא שלו עובדת.

יהודית בראון: ..

ד"ר יצחק קדמן: אני לא אמרתי כל 100,000 הילדים, האמיני לי.

ד"ר יצחק קדמן: תהיי פרופורציונלית.

ד"ר יצחק קדמן: אבל זה איננו יכול להיות ש- 15% בלבד זה הצורך.

ד"ר יצחק קדמן: שכחו לרגע את תפקידכם כנציגי משרד הרווחה, וכדאי "להכניס את זה לראש".

ד"ר יצחק קדמן: דרך אגב, סליחה שאני מתערב, אבל העובדה שנציגי משרד האוצר אינם נוכחים פה - הגיע הזמן שיהיה פה כמו הסנאט של ארצות הברית.

ד"ר יצחק קדמן: אין זה יכול להיות שפקיד מדינה שמוזמן על ידי ועדה של הכנסת יכול להחליט אם הוא רוצה לבוא או לא.

אילן גילאון: צריך פרסום בכלל, לא רק על התוספת.

ד"ר יצחק קדמן: אני מסכים אתך.

למעונות יום יש פרסום לאימהות עובדות, ושם אין מכסות.

אילן גילאון: הרבה מאוד מאלה אינם מגיעים גם לפעם הראשונה שאומרים להם שאין.

ד"ר יצחק קדמן: אם רוצים שיהיה ניצול של מכסות, צריך לפרסם לאוכלוסייה ולומר להם לבוא ולפנות.

ד"ר יצחק קדמן: אני רוצה לומר גם מילה על הרשויות המקומיות, מכיוון שדיברתי עם כמה וכמה רשויות מקומיות שאמרו לי דברים בצורה מאוד פשוטה.

ד"ר יצחק קדמן: בעבר היה בחלק לא קטן מהרשויות הסדר שאמרו לעובדים הסוציאליים לרשום: אין לנו די מכסות.

ד"ר יצחק קדמן: רישמו כי אנחנו יודעים שבמהלך השנה יש תוספות, יש עדכונים.

ד"ר יצחק קדמן: עד סוף השנה כולם יודעים שהכל יסתדר.

ד"ר יצחק קדמן: בעיקר בשנה האחרונה יותר ויותר רשויות מקומיות, ראשי הערים והגזברים של הרשויות המקומיות אמרו "סטופ", "לא מוכן לזוז".

ד"ר יצחק קדמן: הם פוחדים שאחר כך אותם תובעים, אחר כך מחוקקים חוק על אחריות אישית של ראש הרשות, של הגזבר.

ד"ר יצחק קדמן: הם אינם מוכנים יותר, בהסתמך על מה שהיה בעבר, להקצות כלום.

ד"ר יצחק קדמן: זה מה שקיבלנו, אל תחרגו מכלום.

ד"ר יצחק קדמן: אני יודע מהרבה מאוד מנהלי שירותי רווחה שאומרים שהשתנה משהו.

ד"ר יצחק קדמן: בעבר אמרו: עד סוף השנה הכל יסתדר - תהיו "לארג'ים".

ד"ר יצחק קדמן: השנה אין מוכנים יותר ברוב הרשויות המקומיות לסידור הזה של להיות נדיבים ואחר כך 'להסתדר'.

ד"ר יצחק קדמן: לכן ברור מה שקורה.

דוד הרטום: שמי דוד הרטום, ראש מינהל הרווחה בעיריית אשדוד.

דוד הרטום: השיטה בכלל בתקציבי הרווחה, שהרשויות מקבלות את ההודעות מספר חודשים אחרי אישור תקציב המדינה, גורמת לשני דברים: ראשית כל, בצד הכספי זה גורם לכך שהרשות המקומית נהיית 'בנק של המדינה'.

דוד הרטום: מדוע?

דוד הרטום: כי אם בחצי השנה הראשון הדברים אינם מתוקצבים, אבל אלה פעולות שממשיכות, כי הילדים נמצאים בהסדרים האלה, הרשות המקומית מממנת את המדינה.

קריאה: אבל קיבלתם 1 חלקי 12.

דוד הרטום: לא.

דוד הרטום: על כל הדברים המדווחים.

דוד הרטום: אתה עובד על פי דברים שכבר אושרו בתקציב.

קלרה פלדמן: המשרד מחייב 100%.

דוד הרטום: המשרד מחייב אותי 100% על כל דבר שהוא לא הספיק לתקצב, וזה דבר שיטתי במשרד שמתקצבים את הדברים במשך השנה.

דוד הרטום: יש דברים שמתוקצבים רק ביולי או באוגוסט למרות שהתקציב של המדינה אושר כבר בדצמבר.

דוד הרטום: זה גורם לקשיים לכל הרשויות.

דוד הרטום: אזיי, בהחלט, מנהלי השירותים נמצאים כל הזמן בבדיקות גם מול הגזברות.

דוד הרטום: הם אומרים להם: אולי השנה לא יתנו לכם?

דוד הרטום: איך אתם יודעים?

דוד הרטום: אני איני מבין מדוע במערכת החינוך תקציב מגיע בהתחלת שנת תקציב, ויודעים כמה יש.

דוד הרטום: התקציב של החינוך למעשה מתחיל בתחילת שנת הלימודים, והם יודעים בדיוק מה יש להם לאותה שנת לימודים.

דוד הרטום: מדוע משרד העבודה והרווחה עדיין לא הצליח להגיע ל- "סוד" הגדול איך אפשר להפעיל שירותים לפי שנת תקציב.

דוד הרטום: אני חושב שהיה נכון לפי ספטמבר, אבל לפחות ינואר.

אילן גילאון: זה 'נורא' פשוט - אני אסביר לך מדוע.

אילן גילאון: במשרד החינוך יודעים שכל האנשים צריכים ללמוד.

אילן גילאון: במשרד העבודה והרווחה הם יוצאים מנקודת הנחה אופטימית שאנשים יתעשרו, ומצבם ישתפר.

דוד הרטום: אני אומר לכם, כמחוקקים, הרי את חוק התקציב מאשרים בהתחלת השנה.

דוד הרטום: אין שום סיבה שהרשויות לא יקבלו את זה אז.

השנה הייתה בעיה שזה אושר במארס, כידוע.

דוד הרטום: בשנה שעברה זה אושר פחות או יותר בזמן.

דוד הרטום: השנה גם כן, זה אושר במארס.

דוד הרטום: מדוע חלק מהדברים אני מקבל ביולי, באוגוסט, ויש דברים שרק עכשיו אמרו לי שאקבל אותם בספטמבר?

ושאתה צריך לנצל אותם עד סוף השנה?

דוד הרטום: אני צריך לנצל אותם עד סוף השנה.

דוד הרטום: אם אינני מדווח עד התאריך בנובמבר שהם קובעים אותו, אז איני יכול לדווח.

דוד הרטום: הם אומרים לי כך: אם זאת הוצאה של שנת 2001, איני יכול לדווח עליה באחד בינואר.

דוד הרטום: אם היה לי סעיף תשלום שכר למשל, משלמים אותו עד שאתה מקבל את הדוח של המזכירות.

דוד הרטום: אומרים לך: לא, אתה לא יכול לדווח עליו ב- 2002, כי הוא הוצאה של 2001.

דוד הרטום: אבל אתה אינך יכול גם לקבל את הכסף עכשיו, כי דיווחת עליו אחרי אותו תאריך שהם קבעו.

האם אין הם יודעים איך משלמים שכר?

דוד הרטום: יש דברים של תקציבי פעולות.

דוד הרטום: אתה מעסיק אנשים שמקבלים שכר, אתה צריך להגיש את הדוח שלהם.

כמה מכסות ילדי רווחה יש לכם?

דוד הרטום: יש לנו 430 מכסות ילדי רווחה.

בעיריית אשדוד כתוב 504!

דוד הרטום: יש לנו 434, ו- 430 מנוצלים.

מה ההבדל בין המספר הזה לבין המספר של השנה שעברה?

דוד הרטום: אני חושב שהחלוקה הייתה שהתוספת התחלקה לפי מה שהיה בשנים הקודמות.

יש לכם בנוסף לזה עולים - 500.

דוד הרטום: חלקי את זה ב- 12 - זה 42.

יצחק אלישר: אנא, אם מותר לי לתקן: כל המספרים הם נכונים, אבל הוא שכח להגיד שיש עתודות בכל מחוז.

יצחק אלישר: את העתודה אנחנו מחלקים מייד, איננו מחכים ליוני-יולי.

יצחק אלישר: אנחנו מחלקים את זה לתחילת השנה.

דוד הרטום: הדבר הזה אינו מאפשר תכנון נכון של השירות.

דוד הרטום: אם אינני יודע כמה אני מקבל - חלק אני מקבל באיחור, ואת התוספות אני מקבל עוד יותר באיחור - כי אז אין אפשרות בכלל לתכנן את השירות.

דוד הרטום: הילדים שאנחנו רוצים שבאחד בספטמבר ילכו למעונות היום, למעשה אנחנו צריכים לעבוד על זה באפריל ובמאי.

דוד הרטום: כשהם באים למעונות אינם מקבלים אותם, כי אין להם עדיין האישור.

דוד הרטום: יש בהחלט הרבה ילדים שזקוקים להיות במעונות ואינם מגיעים למעונות מפני שאתה אינך יודע מה התמונה קדימה.

דוד הרטום: אותו הדבר לגבי כל הסעיפים, למשל הפנימיות.

דוד הרטום: הפנימיות התחילו ב- 1 בספטמבר.

דוד הרטום: השנה היו לנו מאתיים שלושים וכמה מכסות לפנימיות.

דוד הרטום: קיבלנו הודעה: יש לכם בשנה הבאה 186 מכסות, זאת אומרת - 45 פחות מאשר השנה הקודמת.

דוד הרטום: למטה כתוב: "זה לפני ...".

דוד הרטום: הילד נמצא כבר בפנימייה, האם אני צריך להוציא אותו היום?

דוד הרטום: לא נדבר על זה שיש לי 45 ילדים בהמתנה היום שעברו את כל הוועדות - אבל אותם הילדים שנמצאים!

דוד הרטום: בא אליי הגזבר ואומר לי: איך בספטמבר אתה קלטת את ה מאתיים שלושים וכמה ילדים.

דוד הרטום: אני אומר לו: אבל כתוב: לפני ...

דוד הרטום: הוא אומר לי: האם אתה מוכן לסכן את שכרך?

דוד הרטום: איך אתה נוטל את האחריות על הדבר הזה?

דוד הרטום: זאת אומרת שאני אינני יכול לתכנן את השירותים.

דוד הרטום: אינך יכול להחליט לאיזה ילד אתה נותן את המענה.

דוד הרטום: מה שקורה הרבה פעמים, שילד שעומד על הגבול ויכול להיות שהיה נכנס לאמת מידה אחרת, אתה רושם אותו שם.

דוד הרטום: לעומת זאת ילד אחר שבהחלט היה זקוק לזה אינו מגיע כלל.

דוד הרטום: אם התמונה היא נכונה או לא - אני חושב שהתמונה היא מעוותת.

כמה זמן הילדים נחשבים עולים?

ב- 3 השנים הראשונות לשהותם בארץ?

דוד הרטום: לא, לא.

דוד הרטום: במשרד העבודה והרווחה - 10 שנים, 9 שנים.

קריאה: אבל לא במשרד הקליטה.

הוא מדבר על ילדים אתיופיים, והעלייה מאתיופיה איננה רלוונטית עכשיו.

לכן לא הבנתי איך הם נחשבים עולים, אלא אם כן זה 9 שנים.

יצחק אלישר: בסכומים אתה מדבר עכשיו?

יצחק אלישר: במכסות לעולים?

דוד הרטום: בתקציב של העולים בבאר שבע יש 700 מכסות, ובאשדוד - 500 מכסות.

יצחק אלישר: ההבדל בין אשדוד לבאר שבע הנו שתקצבנו את אשדוד ב- 42 מכסות לעולים ואת באר שבע ב- 51 מכסות.

יצחק אלישר: ההבדל הוא ב- 9 מכסות - זה הכל.

דוד הרטום: אני לא מאוד בטוח בנושא הזה של הנתונים.

דוד הרטום: עוד נושא אחד שקשור לילדים שנמצאים במעונות: יש דבר שנקרא: "פרוייקט שילוב".

דוד הרטום: אלה ילדים שנמצאים במסגרת רגילה במעונות היום ומקבלים שם סייעת, כדי שיוכל להיות שם.

דוד הרטום: אנחנו גמרנו את כל התקציב השנתי.

דוד הרטום: בהתחלת השנה ידעתי אילו גחמות יהיו במשך השנה.

דוד הרטום: כל הילדים שנכנסו לשם נכנסו לפי ועדה משותפת של משרד העבודה והרווחה.

דוד הרטום: אלה ילדים בין של השיקום ובין של הפיגור.

דוד הרטום: עבדנו בדיוק לפי זה.

דוד הרטום: בראשית אוגוסט נגמר התקציב לנושא הזה.

דוד הרטום: אנחנו בדילמה ב- 1 בספטמבר לתת לאותם 50 ילדים באשדוד להיכנס למעונות היום או לא להיכנס.

דוד הרטום: האם להחזיק אותם שם?

דוד הרטום: לא.

דוד הרטום: התקציב נגמר!

דוד הרטום: אני אומר עוד היום, ב- 14 באוקטובר כששנת הלימודים התחילה בספטמבר, אין עוד שום אישור.

והיכן הילדים?

דוד הרטום: הילדים, על סיכון שלנו, נמצאים בתוך המסגרות.

דוד הרטום: אנחנו אחרי הרבה דיבורים עם משרד העבודה והרווחה הודענו להם שהחל מיום ראשון הקרוב אף ילד יותר לא יהיה במסגרות האלה.

דוד הרטום: מי אני בעצם, שאני יכול להדפיס 250,000 שקל בעיריית אשדוד כדי לכבד החלטות של ועדות של המדינה.

דוד הרטום: אם ההחלטות האלה אינן מלוות באישור תקציבי, כי אז בכלל שלא יתעסקו בנושא הזה.

דוד הרטום: אני שואל עוד פעם אחת: זה 50 ילדים, או ארבעים וכמה אימהות שיכולות לצאת לעבודה, כי אותו ילד מפגר או נכה נמצא במעונות, ואלה גם ארבעים וכמה סייעות שעובדות שם.

דוד הרטום: את כל הסייעות צריך לשלוח הביתה, והילדים האלה יהיו בבית יחד עם האם שלא תוכל לצאת יותר לעבודה.

דוד הרטום: האם הדברים האלה תוקצבו במשרד העבודה והרווחה או לא?

גברת בראון, האם תוכלי לענות על השאלה הזאת?

יהודית בראון: אין זה שייך אלינו - זה אגף אחר.

דוד הרטום: אנחנו הוצאנו מכתב למשרד העבודה והרווחה, שהחל מיום ראשון הקרוב ילדי השילוב לא יהיו יותר במעונות.

מוסא אבו סהיבן: אני שומע את החברים כאן מדברים באמת בכאב עמוק וגדול.

מוסא אבו סהיבן: אני לא רק מנחם את עצמי בדבר הזה, אלא אני רוצה גם להיות שותף בעניין קידום הילד במדינת ישראל בכלל.

מוסא אבו סהיבן: המגזר הבדואי, שהוא מגזר מקופח, ובמיוחד באוכלוסיות מרובות ילדים כמו ביישוב רהט.

מוסא אבו סהיבן: הגידול הוא 4.5%, ואם אנחנו מדברים על 3 השנים האחרונות, יש לנו כמעט 4000 ילדים כאלה.

מוסא אבו סהיבן: 30% אולי הולכים לגני ילדים שהעירייה לפני 2-3 שנים הקימה.

מוסא אבו סהיבן: היום ישנם כמעט 70% שאין להם מסגרות.

מוסא אבו סהיבן: מלבד זאת, 98 ילדים שהם ילדי רווחה שאושרו להם מכסות מתוך 245 שביקשו.

מוסא אבו סהיבן: אני שומע מכסות שאין איפה לקחת, ומחזירים אותם בחזרה.

מוסא אבו סהיבן: הדברים האלה באמת מפתיעים אותי מאוד.

מוסא אבו סהיבן: השנה הגדילו בסך הכל 4 מכסות.

האם 4 המכסות האלה הן מתוך 1000 המכסות?

מוסא אבו סהיבאן: אנחנו, בעיריית רהט, הגענו למצב כזה שאת נושא הרווחה אנחנו לא יכולים לתת יותר.

מוסא אבו סהיבאן: אין לרהט 25% - אין לה הכנסות.

מוסא אבו סהיבאן: רהט הנה ישוב עני, תמיד תופס מקום ראשון באבטלה ובעוני, ואין לה אפילו לגבות ארנונה של מגורים.

מוסא אבו סהיבאן: אני רוצה להגיד בוועדה הזאת, גם בפנייך, שאם העניינים האלה לא יסתדרו עד סוף השנה, את מחלקת הרווחה נעביר למשרד העבודה.

מוסא אבו סהיבאן: אין לנו כוחות בשביל הדבר הזה.

מוסא אבו סהיבאן: אין אנו יכולים לעמוד מול התושבים.

מוסא אבו סהיבאן: זאת אוכלוסייה בעייתית ביותר שעוברת שינויים דרסטיים באורח החיים שלה.

מוסא אבו סהיבאן: זה לא שהם באו ממקום עירוני - הם באו ממדבר ועוברים תהליך חדש, וכמובן שיש בעיות גדולות מאוד שאפילו עולות על אלה של אשדוד, רחובות ובאר שבע.

האם אצלכם יש מעונות-יום או רק משפחתונים?

מוסא אבו סהיבאן: יש לנו משפחתונים; יש לנו גם מועדוניות.

האם מעונות-יום אין לכם?

מוסא אבו סהיבאן: אנחנו עובדים על פתיחת שני מעונות יום.

עירוניים?

סלמאן אל עסאם: ויצ"ו תפעיל אותם.

מתי הם ייפתחו?

מוסא אבו סהיבאן: האם את יודעת למה אין מפעילים את אחד המעונות?

מוסא אבו סהיבאן: אין כסף למזגנים.

האם הבניין כבר ישנו?

מוסא אבו סהיבאן: כן, הבניין מוכן.

מוסא אבו סהיבאן: אין כסף למזגנים.

מוסא אבו סהיבאן: המצב הוא קשה מאוד.

מוסא אבו סהיבאן: מנהל המחלקה תכף ייתן לכם גם פרטים.

סלמאן אל עסאם: זה נשמע כאילו 1000 מכסות פותרות את הבעיה, אבל מסביב ל- 1000 המכסות יש עוד הרבה דברים, כשמדברים על יישוב כמו רהט.

סלמאן אל עסאם: לגבי רהט, כשאנחנו מקבלים מכסות חדשות, אנחנו מדברים בעצם על סידור ילדים במשפחתונים, כי בשלב הזה זאת האופציה היחידה שעומדת לרשותנו.

סלמאן אל עסאם: למשפחתונים צריך הכשרה של נשים שאין לנו אותן.

סלמאן אל עסאם: צריכים להכשיר נשים שיעמדו באמות המידה של משרד העבודה והרווחה, וזאת עוד עלות.

מדוע?

האם אתם אלה המכשירים, או משרד העבודה והרווחה?

סלמאן אל עסאם: או שהן עושות את זה בעצמן או שצריך להפנות אותן למשרד העבודה והרווחה, שפותח קורסים כשיש לו תקציבים.

סלמאן אל עסאם: בדרך כלל הנשים עושות את זה בכוחות עצמן.

סלמאן אל עסאם: משרד העבודה והרווחה לא פעם מקשיח את אמות המידה, ואז אין מאפשרים פתיחת משפחתונים לפי הדרישות בשטח.

סלמאן אל עסאם: אמות המידה ביישוב כמו רהט הן בעצם דרישות "בשמיים" ביחס לאוכלוסייה הזאת.

סלמאן אל עסאם: הם אינם ערוכים לזה.

סלמאן אל עסאם: זאת הוצאה כספית לגבי משפחה שמפעילה אצלה משפחתון.

סלמאן אל עסאם: המשפחה בעצם איננה יכולה לעמוד בהוצאה, ואנחנו מנסים ככל האפשר ללכת ולמצוא אנשים שיש להם כסף שבמקרים רבים אינם עונים על הצורך של אותם ילדים.

סלמאן אל עסאם: כי נניח שאנחנו מוצאים אישה מאזור מסוים, בעצם באותו אזור יכול להיות שאין ילדים נזקקים.

סלמאן אל עסאם: אבל באזור אחר שיש בו הרבה מאוד ילדים נזקקים אנחנו איננו מוצאים מועמדת מתאימה, ואז איננו מספקים את הצורך.

סלמאן אל עסאם: בכל זאת אנחנו משתדלים, ולמרות הכל יש לנו חסר רב במשפחתונים.

סלמאן אל עסאם: במשפחתונים הקיימים היום יש לנו חסר בכוח אדם מקצועי, כי צריך רכזת משפחתונים שתפקח על פעילות אותם משפחתונים.

סלמאן אל עסאם: בינתיים הרשות המקומית מממנת חצי תקן על חשבונה.

מדוע?

סלמאן אל עסאם: משרד העבודה והרווחה לא תיקצב.

האם משרד העבודה פתח משפחתונים בלי רכזת?

סלמאן אל עסאם: המשפחתונים הם משולבים, משפחתונים של עבודה ורווחה ביחד.

סלמאן אל עסאם: אנו איננו מפרידים בין שני הדברים.

סלמאן אל עסאם: יש לנו חסר בחצי משרה של רכזת משפחתונים.

יצחק אלישר: מתוקצבים 100,000 שקל - מרכזת משפחתונים ברהט.

יצחק אלישר: אתם ניצלתם בסך הכל בתקציב שלכם…

מוסא אבו סהיבאן: זאת בדיוק הבעיה.

מוסא אבו סהיבאן: יש להם תקצוב של 100,000 שקל.

מוסא אבו סהיבאן: 100,000 שקל מדברים על רכזת וחצי, ותעשה את החשבון: האם זה מכסה משרה וחצי?

מוסא אבו סהיבאן: יש לנו משרה וחצי של רכזת משפחתונים, ויש לנו 45 משפחתונים.

מוסא אבו סהיבאן: בדוק אם זה בדיוק עונה על הצרכים.

מוסא אבו סהיבאן: יש לנו חסר של חצי תקן עובדתית, על אף הנתון שאתה מסרת.

סלמאן אל עסאם: בו בזמן יש לנו ילדים בהמתנה.

סלמאן אל עסאם: לפני ימים אחדים התבשרנו על תוספת של 4 מכסות למשפחתונים, ובמקביל לאותו מסמך, יחד אתו במעטפה אחרת, נתבשרנו על קיצוץ של 54,000 שקלים מתקציב ילדים בסיכון.

סלמאן אל עסאם: אני איני יודע משום מה הקיצוץ הזה על אף שאנחנו נמצאים בחריגה של 3 ילדים.

סלמאן אל עסאם: המפקחת יודעת, אני ישבתי עם המפקחת שלנו שבועיים לפני כן, העברתי לה את הרשימות.

סלמאן אל עסאם: כל מה שעשיתי היה על דעת הפיקוח.

סלמאן אל עסאם: ישבתי אתה אחר כך והיא אומרת לי: זה לא על דעתי.

סלמאן אל עסאם: זה קיצוץ סופי.

סלמאן אל עסאם: איפה יש התייחסות לצרכים שלנו?

סלמאן אל עסאם: הם מתייחסים כאילו שאין לנו נתונים.

סלמאן אל עסאם: יש לכם הנתונים, אבל הם לא הוקלדו אצלכם במשרד העבודה והרווחה.

סלמאן אל עסאם: אני נתתי את הנתונים בזמן, ואתה לא דאגת להקליד אותם - זו בעיה שלך, לא שלי.

סלמאן אל עסאם: הבעיה שלי שיש לי ילדים בפועל, אתה כאילו אינך רוצה להכיר בהם.

מלבד אלה שמסודרים?

סלמאן אל עסאם: כולל.

סלמאן אל עסאם: אנחנו לקחנו את הקבוצות הקשות ביותר של ילדים.

סלמאן אל עסאם: ילדים של אנשים חולים, ילדים של מתמכרים למיניהם, ילדים של משפחות מצוקה עמוקה, משפחות של הורים גרושים, משפחות שחיות מגמלת אבטחת הכנסה ומשפחות ברוכות ילדים.

סלמאן אל עסאם: כשאנחנו מדברים על משפחות ברוכות ילדים, אנחנו מדברים על 9 ילדים ומעלה.

סלמאן אל עסאם: אני מבקש באמת לבדוק את הנתונים - זה הועבר בדיוק באחד בדצמבר 2000.

סלמאן אל עסאם: אין שום התייחסות לנתונים שלנו; אין שום התייחסות לצרכים של היישוב.

סלמאן אל עסאם: התוספת של 4 מכסות 'לא תעלה ולא תוריד'.

מר יצחק אלישר, הואל נא להסביר לנו כמה מכסות תוספת קיבלת, ואיך חילקת את זה בין היישובים?

יצחק אלישר: אני מרכז שירות ילד ונוער במחוז ירושלים.

יצחק אלישר: קודם כל שיהיה ברור שאני 'מתחבר' לכל מה שהאנשים אמרו כאן.

יצחק אלישר: יש מצוקות קשות אמיתיות, אין בכלל מה להתווכח.

יצחק אלישר: אני אישית באופן קבוע פועל כמיטב יכולתי לעשות כמה שיותר ולבקש כמה שיותר מכסות מהנהלת השירות.

יצחק אלישר: אני מדי פעם מצליח לעשות זאת.

כמה מכסות יש במחוז שלכם?

יצחק אלישר: לגבי מעונות יום?

יצחק אלישר: היום יש לנו במחוז בסביבות 4100 מכסות.

חודשי - 4089.

יצחק אלישר: חודשי- 4099.

יצחק אלישר: אני עכשיו קיבלתי עוד 160 מכסות למעונות יום, וחילקתי בחלק מהלשכות שאני יודע שיש בהן מצוקה, חילקתי גם לרהט.

יצחק אלישר: לא שדי במה שקיבלתם - מגיע לכם הרבה יותר, אבל זה מה שיכולתי לתת.

יצחק אלישר: היו לשכות שהיו בגירעון גדול ביותר, כמו עיריית ירושלים ועיריית באר שבע.

יצחק אלישר: לגבי אשדוד אני רוצה להדגיש שאני מזה 4 שנים מבקש שירות לנוער, ומעולם הם לא פנו אליי ואמרו לי שיש להם בעיה במעונות יום.

יצחק אלישר: בבקשה להיות מאוד מדויקים, מר דוד.

יצחק אלישר: אף פעם, לא אתה, לא מר זכריה ולא הגברת חוה אמרתם לי שיש בעיה של מעונות יום ולא נעניתי.

יצחק אלישר: אתה יכול לשאול לשכות אחרות - עכשיו כיסיתי בעיריית ירושלים 40 מכסות למעונות יום.

יצחק אלישר: הם אף פעם לא פנו.

יצחק אלישר: אני יודע שיש בעיה בפנימיות; אני יודע שיש בעיה במועדוניות.

יצחק אלישר: אף שנה מאז שאני מרכז השירות לא פנו ואמרו לי: יש בעיה במעונות היום.

יצחק אלישר: בבקשה פנו ותבקשו.

יצחק אלישר: בדרך כלל אתם גם אינכם מנצלים את מה שיש לכם -סליחה, אני חייב לומר זאת.

יצחק אלישר: הם אינם מנצלים מה שיש להם גם במעונות היום.

יצחק אלישר: אין זה עניין של מצוקות.

יצחק אלישר: אני במקרה התקשרתי לאחת הלשכות באשדוד, ואמרה לי הגברת גלית: אני כך וכך במצוקה.

יצחק אלישר: שלחתי לכם ישר 5 מכסות.

יצחק אלישר: אני פניתי, לא אתם פניתם!

יצחק אלישר: אינני אומר שהמצב טוב - הוא רחוק מזה.

לפי מה שאתה מסרת, אתה קיבלת תוספת של 4% במספר המכסות.

יצחק אלישר: קיבלתי בסביבות מאה ששים וכמה עד סוף השנה הזאת.

160 ביחס ל- 4000 זה 4%, נכון?

המכסה השנתית גדלה ב- 7%.

איך קרה שמחוז נגוע באבטלה ובמצוקה כל כך גדולות כמו המחוז שלכם מקבל בערך חצי מהתוספת שקיבלו באופן ארצי?

יצחק אלישר: אני יכול לתת הסבר מסוים.

זאת הסיבה שביקשנו את החלוקה לפי מחוזות ולפי ישובים.

מדוע מחוז הדרום קיבל תוספת של 4%, בעוד התוספת הארצית היא 7%?

מדוע הדרום קיבל פחות כמעט בחצי מהתוספת הארצית?

לפי מה?

במקום 160 מכסות הם היו צריכים לקבל לפחות 300 מכסות.

מדוע לא נתתם להם תוספת של 300 מכסות פרופורציונלית למה שיש להם?

לכן אני רציתי להבין את ההגיון שבדבר.

יהודית בראון: צריך מאוד להיזהר עם המספרים האלה.

מדוע?

יהודית בראון: אני אינני מתמצאת בזה 100%, אבל יש להניח שאף אחד לא עשה 'דווקא'.

אני אינני רוצה לספר על "דווקא", ואני לא חשדתי באף אחד, במניעים שלו, ואני לא פירטתי שום מניע.

רק ברהט מדברים על 150 ילדים במצוקה קשה ביותר, והם מקבלים תוספת של 4 מכסות!

4 מכסות מתוך 100 מכסות הן 4%.

זאת אומרת שבמחוז הדרום לקחו את התוספת של 4% וחילקו - כל אחד קיבל 4%.

אין לי טענות במיוחד למחוז, אבל אני מנסה להבין את ההגיון - איך חילקתם את התוספת, ומדוע למחוז הדרום נתתם רק תוספת של 160 מכסות במקום לתת להם תוספת של 300 מכסות.

וזה אם הם היו מקבלים לפי האחוז הארצי, בזמן שהם במצוקה כל כך קשה, והייתם צריכים להוסיף להם תוספת ולא לתת למרכז הארץ ולא לתת למקומות בהם אנשים מסתדרים יותר טוב.

אין זה משנה אם מדובר באוכלוסייה הבדואית או באוכלוסייה של עולים או מובטלים.

האם איננו יודעים איפה נסגרו מפעלים בשנה האחרונה?

מה, זה סוד?

יהודית בראון: אלה דברים שאנחנו צריכים לבדוק אותם.

יהודית בראון: אני איני סבורה שזה בדיוק כך.

יצחק אלישר: אני רוצה רק לדייק.

יצחק אלישר: נדמה לי שחלק מהמכסות היום הומרו לטובת המעון האבטחתי.

יצחק אלישר: אנחנו עומדים לפתוח עכשיו בימים הקרובים מעון אבטחתי נוסף במחוז באשקלון.

יצחק אלישר: יכול להיות שעשו המרה של חלק מהמכסות.

יצחק אלישר: כל מחוז קיבל היום עוד מעון אבטחתי, נוסף מעבר למה שיש לנו.

אילו היו שואלים אותך כמה מכסות לפעוטות בסיכון במעונות יום אתה צריך באופן דחוף כתוספת למחוז שלך?

יצחק אלישר: אני צריך לפחות 250 מכסות כדי לענות על הצרכים הדחופים המיידיים.

יצחק אלישר: אני רוצה רגע לענות לו לגבי המשפחתונים ברהט.

יצחק אלישר: אנחנו משתדלים להקפיד על הרמה הנדרשת בכל המשפחתונים.

יצחק אלישר: אני יודע שבמגזר הבדואי אין מעון יום.

יצחק אלישר: אנחנו 'הולכים' בעיקר על המועדונים הקטנים, כמו מועדונים ביתיים ומשפחתונים.

יצחק אלישר: אנחנו משתדלים עד כמה שאפשר שתהיה רמה נאותה לילדים.

יצחק אלישר: במגזר הבדואי, לצערי הרב, יש לא מעט משפחתונים שהמצב התברואתי שם הוא לא טוב, הוא לא תקין.

יצחק אלישר: אנחנו לא מזמן עצרנו את הפתיחה של המשפחתונים בכסייפא, כי היו שם כל מיני בעיות בריאות ובטיחות, ולא הסכמנו שלילדים ייגרם נזק.

אילן גילאון: הילדים האלה שלא הסכמתם שייגרם להם נזק, איפה הם עכשיו?

יצחק אלישר: ברגע שהפסקנו את התוכנית שיפצו במה שאפשר, מה שהכי מיידי, וה'עסק' פתוח עכשיו מחדש.

יצחק אלישר: אנחנו צריכים להבין דבר אחד: זה שירות ציבורי שצריכים לתת לו את מרב הבטיחות ולענות על הצרכים של הילדים.

יצחק אלישר: אני מבין את הבעיה שאתה אומר, אבל איננו רוצים להתפשר ברמה.

יצחק אלישר: אלה ילדים פגועים קשה - מגיע להם המרב, שיקבלו את הכי טוב שרק אפשר.

דוד הרטום: מה זה "בעין יפה" ?!

ביטאת את ההתקוממות שלך, מר הרטום.

הנח למר אלישר להמשיך.

מר אלישר, אל תגיד 'נתתי', ותנו.

יצחק אלישר: לא אני, המשרד נתן.

יצחק אלישר: יש תוכנית "שילוב" של אחוז גבוה מהילדים בכל המחוז וכן באשדוד.

יצחק אלישר: כל שנה יש גירעון לא גדול, בסביבות 50-100,000 שקל, ועושים כל מאמץ ומכסים את הגירעון.

יצחק אלישר: אותו דבר גם בשנה שעברה.

יצחק אלישר: זה לא פתרון לבעיה, אני מודה - איני אומר שזה פתרון לבעיה.

אבל התקציב שלהם נגמר באוגוסט.

עכשיו הם פועלים בלי תקציב, אזיי הם ישלחו את הילדים.

האם אתה יכול לתת לו התחייבות שמישהו יכסה את הגירעון הזה?

יצחק אלישר: אני יכול לומר שכל שנה אני פונה למנהל האגף לשיקום, ואני אומר לו שיש ילדים שאינם מסודרים, ושיעשה כל מאמץ לסדרם.

האם אתה יכול להעביר את זה בכתב לגזבר שלו?

יצחק אלישר: הוא יודע על כך.

הוא רוצה מכתב לגזבר שבו אתה מתחייב לכסות.

יצחק אלישר: אני לא התחייבתי.

מה יהיה עם הילדים האלה שהעירייה החליטה לשלחם הביתה?

יצחק אלישר: אתם צריכים להזמין את מנהל אגף השיקום, ותדברו אתו על זה.

יצחק אלישר: אני פניתי אליו לא פעם, יצרתי קשרים.

יצחק אלישר: ביקשתי ממנו אישית שידאג לכספים למחוז.

יצחק אלישר: הוא אמר שהוא יעשה כל מה שביכולתו.

נכון לרגע זה אין פתרון, והילדים נשלחים הביתה.

יצחק אלישר: ישנן לשכות שלוקחות סיכון, ומשאירים את הילדים עד סוף השנה.

יצחק אלישר: אין זה צריך להיות כך, אני מסכים.

אבל אם הגזבר שלו איננו רוצה, מה הוא יכול לעשות?

יצחק אלישר: אני מסכים שזו בעיה אמיתית.

דוד הרטום: אתה יודע שאני עבריין, שאני עובר על החוק בזה?

יצחק אלישר: אתם צודקים - אין לי בכלל ויכוח אתכם.

יצחק אלישר: הקדמתי ואמרתי שהמצוקה היא קשה.

חנה ששון: אני חנה ששון, מנהלת היחידה לגיל הרך בעיריית ירושלים.

חנה ששון: אני חושבת שהבעיה היא השיטה.

חנה ששון: כולנו עובדים בחוסר ודאות ולוקחים סיכונים מכאן ומכאן.

חנה ששון: צריך לזכור שגם לעיריות יש ספר תקציב.

חנה ששון: היום אנחנו עובדים על ספר תקציב לשנה הבאה, ואיני יודעת מה הם הצרכים.

חנה ששון: עכשיו באמת קיבלנו מהמחוז עוד תוספת, אבל כבר עברנו בספר התקציב.

חנה ששון: או אז, אנחנו צריכים 'לרוץ' לגזבר שיאשר את ה- 25% האלה.

חנה ששון: צריך לדעת שגם אנחנו בעיריות עובדים עם ספר התקציב, וגם פה יש בעיה קשה.

אנחנו דיברנו במפורש, וגם כשהיו פה השר והמנכ"ל, קיימנו ישיבה עם ארגוני הנשים.

ארגוני הנשים אמרו: אנחנו מאוד נשמח, אבל איננו יודעים דבר - אף אחד איננו מודיע לנו.

אמרנו: לפחות הגידו לנו איך 1000 המכסות מחולקות לפי אזורים, לפי ישובים, כדי שמישהו יידע מה שקורה.

גם משפחתון אי אפשר לפתוח מהיום למחר.

אין דבר כזה!

יצחק אלישר: עוד הערה קטנה: אני יודע שמתקציבים מחדש בספטמבר, לשכות במעונות יום למשפחתונים - שיטה שאיננה מקילה לא עליהם ולא עלינו בתכנון.

יצחק אלישר: אבל אני יודע שיש ועדה במשרד.

יצחק אלישר: ..

אילן גילאון: אבל מדוע?

אילן גילאון: אתה יודע את התקציב שלך מהאחד בינואר.

אילן גילאון: המשרד יודע את התקציב שלו מראשית השנה.

אילן גילאון: הרשות איננה יודעת.

יצחק אלישר: יש שיטה של אמות מידה שבעיני לא מעט אנשים במשרד איננה טובה, כי היא איננה עונה על הצרכים ברשויות השונות.

יצחק אלישר: לכן יש ועדה עכשיו שעובדת על בניה מחדש של אמות המידה.

אמות מידה של מה?

יצחק אלישר: של חלוקת מכסות במעונות יום ופנימיות.

מתי היא תסיים את עבודתה?

יצחק אלישר: אני אינני יודע.

מי עומד בראשה?

יצחק אלישר: מר אלי פז.

יש מישהו שרוצה עוד להתייחס לנושא של הפעוטות?

קלרה פלדמן: אני רוצה להגיד מה המקור של הבעיה הזאת - כיצד חולקו 1000 המכסות?

קלרה פלדמן: קודם כל אני חושבת שהכשל הזה להיפסק.

קלרה פלדמן: יש איזושהי מערכת עבודה תקינה עם השלטון המרכזי, קרי משרד העבודה והרווחה, והשלטון המקומי.

קלרה פלדמן: המערכת הזאת היא פרוצה לגמרי מזה שנה ומשהו.

קלרה פלדמן: מתכונת העבודה בין משרד הרווחה והשלטון המקומי הייתה שאחת לחודשיים ישבנו בוועדת אימון, ואז ידענו מה אנחנו יודעים לקבל ומה הם התקציבים שעומדים להיות מחולקים.

קלרה פלדמן: גם יש לנו מה להגיד: כיצד לחלקם?

קלרה פלדמן: לפי אילו עדיפויות?

קלרה פלדמן: איפה ישנן הבעיות?

קלרה פלדמן: אז אנחנו גם יודעים את המידע על מה שהולך לקרות.

קלרה פלדמן: שנה לא היה מפגש כזה.

מדוע?

קלרה פלדמן: משרד העבודה והרווחה מסרב להיפגש עם השלטון המקומי.

קלרה פלדמן: אנחנו איננו יודעים מה התקציב.

מה הנימוק?

קלרה פלדמן: "אין לנו זמן".

קלרה פלדמן: אנחנו איננו יודעים מה התקציב.

קלרה פלדמן: איננו יודעים מה התוספות.

קלרה פלדמן: את מדברת על 1000 המכסות.

קלרה פלדמן: אני יודעת, כנציגה בנושא הזה, על 1000 המכסות מכיוון שיש לי יחסי עבודה טובים עם הפקידים בתוך המשרד.

קלרה פלדמן: אבל אנחנו לא ידענו מי קיבל את זה, אנחנו לא ידענו מתי יקבלו את זה.

קלרה פלדמן: אנחנו איננו יודעים מה יהיה בסוף השנה התקציבית הזאת.

קלרה פלדמן: אנחנו יודעים שיהיו קיצוצים - משמועות.

קלרה פלדמן: אין אומרים לנו מה יהיו הקיצוצים.

קלרה פלדמן: אנחנו יודעים שצריכים לקבל תוספות.

קלרה פלדמן: אנחנו איננו יודעים למה נועדו התוספות האלה.

קלרה פלדמן: ד"ר קדמן העלה את הנושא של הרשויות המקומיות שאינן מסוגלות לתכנן את צעדיהן - לא לשנה הבאה, אלא לחודש הבא.

קלרה פלדמן: ישנם לא סעיף תקציבי אחד אלא 15 (ועם נתונים מדויקים) סעיפים תקציביים שהתקציב שלהם נגמר אחרי 3-4 עד 6 חודשים.

קלרה פלדמן: התקציב השנתי! אף אחד לא אמר מה יהיה.

קלרה פלדמן: הגירעונות תופחים ברשויות המקומיות.

קלרה פלדמן: אז הרשות נכנסת לגירעון, ורשות שאינה מסוגלת להיכנס לגירעון איננה לוקחת גם את ה- 75%, כי אין לה ה- 25% להשלים.

קלרה פלדמן: נכון שיש עכשיו מספר ועדות שהמשרד הקים, כמו הוועדה של אמות המידה לתקצוב, אבל אלה דברים שאינם עומדים להשפיע אם אין משנים את הדברים במערכת היחסים בבסיס.

קלרה פלדמן: אומרים שרשות לא ניצלה - אזיי לוקחים ממנה, ורשות שניצלה, נותנים לה בסוף שנה.

קלרה פלדמן: אבל אם ניצלה, אין מתקנים לה, אולי הייתה טעות באמות המידה, אלא בתחילת השנה - שזה בינואר (ולא בספטמבר) שוב מקצצים לה את כל מה שנתנו, כי חוזרים לאותו בסיס שהיה קודם.

קלרה פלדמן: זה אבסורד.

יהודית לנגסנר: שמי יהודית לנגסנר, אני מפקחת חינוכית על מעונות יום מטעם "אמונה".

יהודית לנגסנר: כאן אני בפורום של מפקחת חינוכית במעון רב-תכליתי באשדוד - ובאמת מהשטח.

יהודית לנגסנר: אנחנו באמת עושים רישום באפריל, מכיוון שיש לנו כבר זה השנה השלישית מעון רב-תכליתי בעיר, ויש לנו 40 מכסות.

יהודית לנגסנר: אנחנו עובדים בסיטואציה שאנו יושבים עם משפחות, ולא תמיד קולטים בדיוק את הילד הראוי או את המשפחה הזקוקה.

יהודית לנגסנר: כל זה למה?

יהודית לנגסנר: כדי שלא להפסיד את המכסות.

יהודית לנגסנר: זאת אומרת שבאחד בספטמבר יושבים במעון 40 ילדים כפי שהחוק איפשר לנו במעון רב-תכליתי, ולפעמים בנובמבר-דצמבר מתעורר צורך לילדים שעכשיו אותרו כבעלי סיכון ונקלטו.

יהודית לנגסנר: מאידך גיסא, ילדים שאולי באמות המידה היינו שוקלים פעמיים אם לקלוט אותם, קלטנו אותם כבר כדי שיהיה מלא, כדי שהמכסות לא ילכו למקום אחר.

האם את אומרת שנחוצה מידה מסוימת של גמישות?

יהודית לנגסנר: ועדת החלטה קובעת את 40 המכסות, אבל היא לפעמים יושבת בסיטואציה שהיא מתלבטת על ילדים כאלה או אחרים.

יהודית לנגסנר: מובטח לי - נכון, אבל את יודעת הרי שכל התכתובת וכל ה- "סרבול" של הניירת נעשים בצורה כזאת שאנחנו רוצים שלפחות אם קיבלנו 40 מכסות, אותם 40 ילדים יישבו.

גברתי, ב- "אמונה" קיבלתם הודעה על תוספת מכסות.

האם מישהו סיפר לכם?

יהודית לנגסנר: למיטב ידיעתי, לא.

יהודית בראון: אבל הארגונים אינם מקבלים מכסות.

יהודית בראון: הרשות מודיעה לארגון.

אם אנחנו רוצים ש- 1000 הילדים האלה ייקלטו באיזשהו מקום, כי אז על המקומות האלה שהם צריכים להיקלט בהם צריכים לדעת מראש.

הרשות לא יידעה אותם.

בסך הכל באופן ארצי הם אספו פה 3 מקומות, פה 10 מקומות - ובסך הכל נוספו לנו 100 ילדים.

יהודית לנגסנר: או בכל הארגונים היו צריכים לפחות לפתוח 10 מעונות יום חדשים, שבממוצע 100 ילד במעון.

יהודית לנגסנר: אנחנו כארגון "אמונה", ארגון קצת יותר קטן, היינו פותחים 3 מעונות חדשים כתוצאה מההודעה הזאת - לא היה.

האם לא פתחתם מעונות חדשים?

יהודית לנגסנר: לא כתוצאה של תוספת המכסות.

יש לכם גם ילדים של אמהות עובדות, וזה משנה את התמונה.

דוד הרטום: רק משפט אחד נוסף לגבי המכסות ברבע השנה האחרונה.

דוד הרטום: 5 מכסות למעשה זה מכסות שנתיות, זאת אומרת זה כאילו 20 מכסות.

דוד הרטום: אתה יכול להוסיף 20 ילדים במשך אותם 3 חודשים בסוף שנה.

דוד הרטום: באחד בינואר אתה "מעיף" 15 ילדים.

דוד הרטום: זה האבסורד של השיטה הזאת.

דוד הרטום: אני מכניס רק 5 ילדים, ואז באים ואומרים לי: הוא לא ניצל.

אני רוצה, ברשותכם, לנסות לסכם את העניין.

קודם כל אני מצטרפת להערה שמשרדי ממשלה צריכים להגיע.

משרד האוצר גם שלח מכתב המתנצל על כך שהנציגה שלא לא הגיעה.

אני חושבת שבעיקר כשמדובר בענייני תקציבים, חשוב היה שנציג האוצר ינכח, ואנחנו נעביר את ההערה שלנו.

דבר שלישי, אני מבקשת לזמן את מנכ"ל משרד העבודה והרווחה לדיון בנושאים העקרוניים שגברתי תיארה אותם כל כך טוב, וגם הנציגים במקומות - וזה לגבי הקשר עם השלטון המקומי והשלטון המקומי עם המשפחות.

זאת אומרת:

כל המערך הזה שצריך להגיע מאיזשהו תקציב ממשלתי ועד לילדים שזקוקים לזה, ואיך בעצם בסופו של דבר "בורחים" תקציבים.

כמו התקציב הזה שמגיע ל- 5 ילדים כפול 4 חודשים, בעוד אין דבר כזה: 5 ילדים כפול 4 חודשים, אלא יש 5 ילדים "שנתיים", או שאין כלום.

בעצם התקציב איננו מנוצל בשיטה הזאת.

הטענה שלי שחלק מהתקציב, שלכאורה קיים בתקציב המדינה, באופן מעשי איננו מנוצל וחוזר כנראה בחזרה לאוצר.

השיטה הזאת מעמידה את הכל באופן מאוד אבסורדי.

מה אני אחר כך קוראת בדוח החשב?

שמשרד העבודה והרווחה בסעיף מעונות יום החזיר 50 מיליון שקל.

מדוע הוא החזיר 50 מיליון שקל?

מה פתאום ברשויות המקומיות 'נגמרו הילדים'?

מה קרה?

הסיבה היא השיטה הזאת.

השיטה הזאת יוצרת דיווח לא נכון עובדתי לגבי מה שקורה בשטח.

התקציבים אינם מנוצלים.

אני אינני חושבת שיש לאיזושהי מדינה כמדינה עניין שיהיה ה- "בלאגן" הזה.

קריאה: יש עניין! לאוצר זה מאוד טוב.

קריאה: האם למדינה הזאת יש עניין בזה?

באותה הזדמנות גם נבקש לברר מה קרה עם הוועדה שהפסיקה להתכנס, שזה נוגע קודם כל לילדים - אבל כמובן לא רק לילדים.

בסופו של דבר חלק גדול מעבודת הרווחה נוגע ישירות לילדים.

קריאה: ההחלטה שאנחנו קיבלנו היא ש- 1000 המכסות נכנסות לבסיס.

האם מישהו רוצה להעיר משהו על הסיכום הזה?

אילן גילאון: ראשית כל, אני בסיכום הזה מתייחס למה שנאמר כאן.

אילן גילאון: צריך פשוט להעמיד את המצב על אשורו.

אילן גילאון: מה שקורה כאן, שהרשויות המקומיות הפכו ל"קבלן הביצוע" של המדינה.

אילן גילאון: נוצר מצב שהרשויות המקומיות אומרות: אנחנו מוותרים על הטובה, קחו אתם את ה- 25%, ועשו את העבודה.

אילן גילאון: אין מדובר בכל המשרדים באותה מידה, אבל באופן כללי המשרדים הממשלתיים היום מעכבים את הטיפול באוכלוסייה.

אילן גילאון: למה נקודת החולשה של הרשויות?

אילן גילאון: אנחנו צריכים לחשוב שברגע שנמצא משרד שמתפקד ביעילות כזאת, זאת אומרת שהוא - בתור גורם מתווך - מעכב את העבודה של המשרד המבצע אותה, אולי צריך לעשות מעקף מעל המשרד.

קריאה: או להקים ועדה קרואה!

אילן גילאון: יכול להיות.

אילן גילאון: אם אנחנו מדברים כך על הרשויות המקומיות, אולי צריך ללכת לפיזור מוחלט לגמרי.

אילן גילאון: מה נוצר מזה?

אילן גילאון: נתנו בעין יפה, אתם מקבלים פחות או יותר לא רע - זה פשוט בלתי נסבל.

אילן גילאון: הנושא של צמידות הזמן ואי הוודאות חייב לעבור כאן כחוק.

אילן גילאון: זאת אומרת, ביום שמשרד מקבל את ההעברה - כשיקוף, כמראה - הדבר הזה צריך להיות מחולק.

תמר גוז'נסקי: בתקציב המדינה מתחילים לעסוק בחודש יוני.

תמר גוז'נסקי: כשמתחילים ביוני, עד שהוא מתגבש הוא מגיע לכנסת באוקטובר.

תמר גוז'נסקי: כשהוא מתגבש ומגיע לכנסת באוקטובר, אין להם שום בעיה לדעתי ליידע את ה...

קריאה: אנחנו קיבלנו את זה במארס השנה!

כי השנה התקציב אושר במארס.

אני רוצה להזכיר עוד דבר אחד ששכחתי בעניין ילדי השילוב שהוזכרו, במעונות היום.

אינני יכולה לקבל החלטה שעיריית אשדוד לא תשלח אותה הביתה כי לי אין כסף.

אבל מה שכן אני יכולה לבקש, היום יום שני, מר אליסר יש לך עוד ימים אחדים, אם אפשר באופן דחוף לטפל בנושא הזה.

צריך לפנות לכל הגורמים, לשיקום, לרווחה, ולומר להם שאותם 50 ילדים ילכו הביתה.

יצחק אלישר: השירות לשיקום נותן את הסייעת, הרשות למפגר נותן את הסייעת.

אבל אין לו סייעת כרגע.

אזל לו התקציב!

יצחק אלישר: אני אחראי על שירות ילד ונוער, ואעשה כמיטב יכולתי לגבי השיקום.

יצחק אלישר: זה לא באחריות הישירה שלי, אני רוצה להסביר.

אינני יודע כמה פיגור יש שם וכמה לא.

אם תביא את הנתונים האלה, אנחנו נפנה לשני המוסדות האלה.

דוד הרטום: 1200 שעות של שיקום ו- 3 של הפיגור.

האם זה מה שחסר לכם, או זה מה שניתן?

דוד הרטום: כן.

דוד הרטום: זה מה שחסר.

אילן גילאון: האם זה מה שחסר מול ההתחייבויות?

דוד הרטום: זה מה שאני צריך לקבל מספטמבר עד דצמבר.

דוד הרטום: עד כמה שאני מבין מהנתונים, חסרות לנו 550 שעות.

יצחק אלישר: בחופשה הגדולה לא הייתה פעילות.

יצחק אלישר: או אז, זה פחות מזה.

דוד הרטום: באוגוסט 'גמרנו' את התקציב.

הרי המעונות עובדים עד לשבוע הראשון של אוגוסט.

חסר לו מספטמבר.

אנחנו עוברים בטובכם לנושא הבא: סגירת מועדוניות באשדוד.

בבקשה, אדוני.

אנחנו קיבלנו כמה פניות בנושא הזה.

אני אקריא לכם מה משרד האוצר כותב: "לבסיס תקציב משרד העבודה נוסף תקציב בסך 2 מיליון שקל בגין 50 מועדוניות נוספות לילדים.

בנוסף לזה, במהלך 2001 נוסף תקציב של עוד 4 מיליון למימון תוספת מועדוניות לילדים ביישובים שנכללים בתוכנית "אופק" לטיפול נקודתי.

משרד העבודה צריך להקצות בהתאם לאמות המידה".

הם טוענים שמשרד העבודה קיבל במהלך 2001 כסף ל- 50 מועדוניות ועוד 100 מועדוניות.

דוד הרטום: אני רוצה לנתח את המשפטים שיש פה במכתב של משרד האוצר.

דוד הרטום: אצלי כתוב ש- "לבסיס תקציב משרד העבודה והרווחה נוסף בין היתר תקציב נוסף של מיליון שקל בגין כ- 50 מועדוניות נוספות לילדים".

דוד הרטום: המדובר במועדוניות משותפות לחינוך ולרווחה, בעוד הגילים שם הם בדרך כלל של כיתות ה' ו- ו', והילדים נקבעים הרבה יותר על פי שיקולים של מערכת החינוך.

דוד הרטום: המועדוניות שמפעילה הרווחה הן מועדוניות הרבה יותר קטנות.

דוד הרטום: אין אתה יכול לבוא ולהגיד: אנחנו פותחים לילדים בכיתות ה' ו-ו', אבל אנחנו הורדנו לילדים בגילים א' ו-ב'.

דוד הרטום: אתה משתמש באותו מונח: "מועדוניות", אבל אלו הן שתי מסגרות שונות לחלוטין, כך שלזה אין שום רלוונטיות בין שני הדברים.

קריאה: המשותפות הן מגיל 6, שגם כך זה לא נכון.

דוד הרטום: החינוך נותן עדיפות לילדים בגילים של כיתות ה ו-ו'.

דוד הרטום: הם שותפים לפחות ב- 50% בהחלטה לגבי זה, אבל זה לא בא 'במקום'.

מה קורה עם המועדוניות שלכם?

דוד הרטום: לגבי המועדוניות שלנו, אנחנו בשנה שעברה כבר קיצצנו מספר די גדול של ילדים.

דוד הרטום: עשינו קיצוץ אחד משנת 1999 לשנת 2000.

דוד הרטום: בשנת 2000 התקציב שקיבלנו בסופו של דבר בסוף השנה היה 830,000 שקל.

דוד הרטום: השנה, נכון עד לפני חודש ונכון עד לדוח האחרון שקיבלנו ממשרד העבודה והרווחה, קיבלנו כ- 450,000 שקל.

דוד הרטום: אחרי מאבק שהיה (שחלקו גם הגיע הנה) קיבלנו תוספת, והגענו ל- 600,000 שקל.

יצחק אלישר: זה לא קשור ל- "אופק".

למה ירדו מ- 800 מיליון שקל ל- 400 מיליון שקל ועלו מ- 400 מיליון שקל ל- 600 מיליון שקל?

דוד הרטום: הם הסבירו לנו שיש קיצוץ כולל בתקציבי משרד העבודה והרווחה, ולכן קיצצו גם כאן.

קלרה פלדמן: זה גם איננו נותן לנו הסבר שיש מיליונים שחסרים במועדוניות.

מהן המועדוניות האלה?

האם אתה יכול לספר לנו קצת?

דוד הרטום: הילדים האלה הם ילדים שאין להם בית.

דוד הרטום: אין להם בית כמעט, אבל יש אפשרות שלא להוציא אותם לפנימייה ולהשאיר אותם עדיין במסגרת הקהילה.

באילו גילים אתם מטפלים?

דוד הרטום: בדרך כלל אלה ילדים בכיתות גן חובה וכיתות א ו-ב'.

דוד הרטום: בדרך כלל מדובר בילדים קטנים.

דוד הרטום: זה למשל משפחה שהאב נמצא בבית סוהר והאם "עובדת בכביש" לפעמים.

דוד הרטום: יש שעות מסוימות שהם יכולים כן להישאר בבית בערב, ויש שיקול של הגורם המקצועי מדוע לא להוציא את הילד הזה לגמרי מהבית.

דוד הרטום: אלה ילדים שבגלל המצוקה בבית אין להם ארוחה חמה.

דוד הרטום: אלה ילדים שללא כל ספק אין מי שיכול לעזור להם וללוות אותם בהכנת שיעורים.

דוד הרטום: לכן במועדוניות האינטנסיביות ישנם כל התגבורים האלה.

ומדובר במועדוניות שנמצאות בבתים?

דוד הרטום: יש שתי מסגרות.

דוד הרטום: יש מועדוניות של 15 ילדים, וזה מה שנקרא: "מועדוניות אינטנסיביות".

שאיפה הן ממוקמות?

דוד הרטום: במבנים שהרשות המקומית נותנת.

דוד הרטום: חלק נמצא בבית ספר, וחלק - במקומות אחרים.

דוד הרטום: יש גם מועדוניות ביתיות שמאכלסות 6 ילדים.

כשהיו לכם 840,000 ש"ח, כמה ילדים אומצו בסך הכל?

דוד הרטום: מר אלישר נפגע מהתבטאות שלי בנושא הזה אז, אבל זאת לא הייתה הכוונה, כי אני יודע שהוא עושה כל מאמץ - ואני אומר את זה בכל הכנות.

דוד הרטום: הוא נמצא במסגרת מגבלות של משרד העבודה והרווחה, ולכן גם הוא יכול לעשות רק באותן מגבלות.

דוד הרטום: רבותיי, לפי החוק, מי שאחראי לספק את התקציב לשירותי הרווחה הוא מדינת ישראל.

דוד הרטום: מי שה'קבלן לביצוע' הוא הרשויות המקומיות, ויש אמנה על 75% ו- 25% שהמדינה מתעלמת ממנה במקרים רבים…

דוד הרטום: עם כל זאת, אנחנו צפויים לגמור את השנה (ובמונחים של אשדוד זה לא מעט כסף) בכ- 250,000 שקל גירעון.

דוד הרטום: על זה קיבלנו מכתב מראש האגף שאומר: "נעשה מאמץ לקראת סוף השנה אם יישארו יתרות להעביר לכם כפי שעשינו גם בשנים קודמות".

דוד הרטום: בשנים קודמות באמת נעשה מאמץ גדול בנושא הזה, ונסגרו רוב הפערים.

דוד הרטום: אבל עם הרצון הטוב והמאמץ שייעשה, עדיין אי אפשר "ללכת למכולת".

דוד הרטום: גם עירייה כמו עיריית אשדוד, שהיא עירייה מסודרת מהבחינה הזאת, השנה, בגלל המצב הכללי, בגלל סגירת מפעלים, בגלל מובטלים, בגלל כל הדברים האלה - השנה הכנסות העירייה יותר נמוכות.

דוד הרטום: אני מתאר לעצמי שבניגוד לשנים קודמות השנה העירייה תגמור בגירעון לא קטן.

כמה ילדים ייפגעו?

במכתב שקיבלתי היה כתוב שמדובר ב- 120 ילדים ש"יישארו בחוץ".

דוד הרטום: אנחנו מסדרים 65 ילדים החל מהאחד בספטמבר.

דוד הרטום: אנחנו איננו מסדרים 36 ילדים, ואנחנו עדיין בבעיה לגבי אותם 65 לגבי ילדים שבמועדוניות הביתיות.

דוד הרטום: אותו סידור שאושר מתקציב עולים וכוליה כנראה אינו חל על המועדוניות הביתיות, כי שם זה "כספי הורדה" וכוליה.

יצחק אלישר: אלא אם כן אתה מכניס עולים למועדוניות.

דוד הרטום: אבל אם יש ילד במצוקה שאיננו עולה, ואני מכניס במקומו עולה, כי אז באמת זה בלתי אפשרי.

דוד הרטום: האם מדובר בתוספת של ילדים חדשים, או בילדים שצריך להוציא אותם?

דוד הרטום: אני מדבר על הרבה פחות ילדים מאשר בשנים קודמות.

קלרה פלדמן: היו לו 800,000 שקל.

קלרה פלדמן: עכשיו הוא קיבל רק 400,000 שקל, ועם התוספת הוא גם לא הגיע ל- 800,000 שקל אלא לפחות מ- 600,000 שקל.

כמה ילדים היו פעם?

דוד הרטום: לפני כ- 4 שנים היו בסביבות 150 ילדים.

דוד הרטום: ירדנו כל שנה.

דוד הרטום: המועדוניות האלה הן חלופה לאחד משני דברים: או להיות לגמרי ברחוב, או ללכת לטיפול מניעה.

דוד הרטום: גם בשיקול הכלכלי וגם בשיקול המקצועי יש עדיפות לזה שהילד יישאר בתוך הקהילה.

דוד הרטום: נעשה כל מאמץ סביב הנושא הזה.

דוד הרטום: אבל, כמה ילדים שאי אפשר לסדר אותם במועדוניות נכנסים עוד פעם לאותה מכסה שאינה קיימת.

דוד הרטום: היום באשדוד, לפי מה שיש לנו לשנה הבאה לפני הוויסות, חסרות מכסות ל- 45 ילדים שכבר נמצאים בפנימיות, ויש עוד 45 ילדים שעברו ועדות החלטה - זאת אומרת שהגורמים המקצועיים החליטו שהם צריכים להיות בפנימיות ולא נכנסו ב- 1 בספטמבר.

דוד הרטום: זאת אומרת שאנחנו עמדנו בפערים ברורים - ידועים - מול המשרד, של קרוב ל- 100 ילדים שחייבים להיות בפנימייה, ואתם יודעים בדיוק מה החלופה שלהם.

אני רוצה לומר שב- 5 בספטמבר, כשעניין הזה עלה, פניתי לשר העבודה והרווחה במכתב, ולא קיבלתי תשובה עד היום.

יצחק אלישר: פנימיות יום זה תקציב של מכסות ילדים בפנימיות.

דוד הרטום: לא.

דוד הרטום: פנימיות יום זה במסגרת החינוך בכלל.

- היו'ר: לכאורה עולה מהדברים האלה של שר האוצר שהוא מבין שיש צורך בסידור אחרי הצהרים להרבה מאוד ילדים.

- היו'ר: הוא דיבר על מהפיכה בתחום הזה.

- היו'ר: הבעיה היא שהרבה פעמים הילדים היותר קטנים, הילדים של הגן וכיתות א-ב' אינם נתפסים כילדים שמהווים סיכון.

- היו'ר: זאת אומרת שילד בן 10-12 יכול להביא לנזק לסביבה - הוא יכול לגנוב, לפגוע.

- היו'ר: ילד בן 5, מה הוא יכול לעשות?

- היו'ר: במרב - לסבול.

- היו'ר: כמו שיש יחס כזה לילדות, יש יחס כזה גם לילדים קטנים.

- היו'ר: זאת אומרת שהבעיה היא חמורה במקום שהם כבר מסוכנים לנו.

- היו'ר: במקום שהם רק מסוכנים לעצמם, רק החיים שלהם יהיו רעים - לא נתפסים כסיכון.

- היו'ר: אני חושבת שהראייה הזאת מחלחלת בכל מקום שמדברים על אלימות ומאבק על האלימות.

- היו'ר: לא מבינים שילד שבגילים 5 ו- 6 קיבל התייחסות כזאת, אף אחד לא יעצור אותו להיות ילד אלים כשהוא יהיה בן 12.

- היו'ר: אבל רואים אותו כאלים רק בגיל 12, ואין מבינים שבגיל 5-6 בעצם זורעים את כל הזרעים של הניכור ושל השנאה לסביבה והתחושה שלאף אחד לא אכפת ממנו, והוא בעצם לבדו בעולם, ורק הוא יכול לדאוג לעצמו.

- היו'ר: אני אומרת שיש לנו פער כזה.

- היו'ר: יש לנו הסידור של מעונות יום עד גיל 3.

- היו'ר: באופן מעשי הילד נמצא בסידור הזה קצת יותר, תלוי במקום, אבל עקרונית מדובר בסידור לילדים עד גיל 3.

- היו'ר: בגיל 3 הוא צריך ללכת לגן טרום-חובה, ואחר כך הוא הולך לגן חובה וכן הלאה.

- היו'ר: יש לו 3 שנים גן, ויש לנו בעיה מאוד קשה בשנים האלה.

- היו'ר: כל הסידור הבסיסי הזה, שתופסים שילד צריך להישאר עד 4, איננו קיים - למרות שהתפתחותית ילד בן 4 אינו יכול להישאר לבדו.

- היו'ר: הורים בעלי יכולת, אפילו ממוצעת, משלמים את המאות שקלים כל חודש כדי להחזיק את הילד - במקום שמדובר בהורים עובדים.

- היו'ר: אבל אין לנו סידור כזה.

- היו'ר: כל הסידורים האלה הם עוד פחות ממוסדים מהסידורים האחרים.

- היו'ר: כלומר, אם למעונות יום יש לפחות מכסה ארצית כשמדובר במועדוניות האלה, בילדים האלה בגיל 3-6 אין שום דבר!

קלרה פלדמן: הנושא הזה של מועדוניות בא מסעיף תקציבי של טיפול בילדים בקהילה.

קלרה פלדמן: לטיפול בילדים בקהילה נכנסים הרבה מאוד נושאים.

קלרה פלדמן: המשרד מפתח תוכניות, והן מדורגות - וזה טוב.

קלרה פלדמן: אבל התקציב לא גדל באותה פרופורציה.

קלרה פלדמן: מצד שני, מאותה 'עוגה' מצומצמת משלמים עוד כל מיני נושאים חדשים ופחות חדשים מאותו סעיף תקציבי.

קלרה פלדמן: קודם כל, הסעיף התקציבי הספציפי הזה של טיפול בילדים בקהילה הוא אחד הסעיפים הבעייתיים של גירעון מאוד גדול שיש לרשויות המקומיות בפועל.

קלרה פלדמן: לא הבאתי אתי את הנתון, אבל זה בסדר גודל של כ- 8 או 9 מיליון שקל - מבלי לדבר על הילדים שאנחנו יודעים עליהם שאנחנו צריכים לסדר, ושהם אינם מסודרים.

האם אתם ביקשתם אי פעם שיקבעו בנושא הזה של הקהילה מכסות באופן ברור?

קלרה פדלמן: על כל דבר אנחנו עומדים ומבקשים שיהיו אמות מידה.

קלרה פדלמן: עכשיו אולי עם הסידור של אמות המידה, גם הדבר הזה יקרה.

קלרה פדלמן: ולא - מה שיש לאשדוד זה מה שקורה בשטח.

קלרה פדלמן: הילדים האלה חיים, ושוב אנחנו מגיעים לזה שהאחריות נשארת אצל הרשות המקומית.

יצחק אלישר: אני מאוד בעד זה שנעשה כל מה שאפשר בקהילה.

יצחק אלישר: אני נגד, עד כמה שאפשר, להוציא ילדים מהבית.

יצחק אלישר: אנחנו עושים כמיטב יכולתנו.

יצחק אלישר: גם הנושא הזה של הגילים 3-5 מאוד מטריד אותי.

יצחק אלישר: אני יכול להגיד שבמחוז שלנו, בניגוד למחוזות אחרים, יש הרבה מועדוניות ביתיות.

יצחק אלישר: זאת אומרת שהילדים נמצאים בבית של המטפלת, שהיא ברמה, והיא מחזיקה 5-6 ילדים בביתה - וזה נותן פתרון טוב ללא מעט ילדים.

אבל מלבד הקיצוץ באשדוד, האם קיצצו לכם גם באופן מחוזי?

יצחק אלישר: מה שקרה, שקיבלנו במחוז ירושלים 16 מועדוניות משותפות.

יצחק אלישר: לאשדוד הקציתי 2 מועדוניות משותפות.

יצחק אלישר: הוא צודק ב- 100% - זה לא בדיוק אותם ילדים בגילים הנכונים שצריכים להיות.

יצחק אלישר: שוב, השיטה של אמות המידה איננה נכונה במקרה הזה.

יצחק אלישר: מה שאמרה הגברת פלדמן מאוד נכון.

יצחק אלישר: אשדוד קיבלו עכשיו, בתחילת שנה זאת, כמו שהם קיבלו בשנה שעברה.

יצחק אלישר: באמצע השנה שעברה הוספתי להם, ולכן הם יכלו להגיע ל- 800,000 שקל.

יצחק אלישר: היום, עם התוספת שנתתי להם בחודש האחרון, הם יגיעו ל- 600,000 שקל.

יצחק אלישר: עדיין יחסרו להם כ- 200,000 שקל בהחלט.

יצחק אלישר: זה לא קיצוץ שנעשה בכוונה או בזדון.

יצחק אלישר: זה פשוט מה שקיבלנו, ואני עשיתי שינויים בהתאם ליכולות שלי - ונתתי לאשדוד מה שבאמת מגיע להם.

דוד הרטום: אזיי המכתב של האוצר הוא בעצם מכתב שקרי.

יצחק אלישר: אינני יודע.

יצחק אלישר: אני אינני מייצג את האוצר.

יצחק אלישר: 'אני לא יודע'.

יצחק אלישר: קיבלתי בשנה שעברה פחות כסף מאשר היה לי בסוף השנה שעברה, במפורש.

יצחק אלישר: אין בכלל ויכוח על כך.

יצחק אלישר: אני היום נמצא בגירעון של 3 מיליון שקלים.

האם אתה מדבר על כל המועדוניות, כולל אלה ממשרד החינוך?

יצחק אלישר: משרד החינוך זה תקציב נפרד.

כי לנו אין זה ברור אם התקציב של ה- 2 מיליון שקלים 'הלך' למועדוניות המשותפות למשרד החינוך.

יצחק אלישר: נדמה לי שכן.

יצחק אלישר: נדמה לי שחלק מהכסף 'הלך' למועדוניות המשותפות.

יצחק אלישר: אנחנו נותנים את החלק שלנו, ומשרד החינוך נותן את החלק שלו.

יצחק אלישר: זה חלק מהבעיה.

יצחק אלישר: היום במחוז שלנו אני נמצא בגירעון של 3 מיליון שקלים רק בסעיף של "טיפול בקהילה".

יצחק אלישר: זה כולל לא רק מועדוניות, אלא זה כולל מפקחים, תוכנית ה- "קמפ" ועוד תוכניות יפות וחשובות שנמצאות בסעיף הזה.

ד"ר יצחק קדמן: אני לא עומד לפגוע באשדוד, אבל אני חושב שצריכים לתפוס שאשדוד יחסית נמצאת במצב טוב, משום שבאשדוד טרם 'הרימו ידיים'.

ד"ר יצחק קדמן: אני אומר את זה לשבחם.

ד"ר יצחק קדמן: באשדוד הקימו צעקות - קיבלו 200,000 שקל נוספים.

ד"ר יצחק קדמן: אני יודע על הרבה מקומות שנמצאים במצב כמו אשדוד והרבה יותר גרוע מאשדוד - והעובדים שם, במיוחד העובדים המקצועיים, מצויים בייאוש טוטאלי; הם כבר אינם פונים, הם כבר אינם 'עושים רעש' כמו שעשיתם "יפה מאוד", והשתלם לכם במידה מסוימת.

ד"ר יצחק קדמן: אני נתתי לך דוגמה של מכתב אשר כתבה גננת לרשויות הרווחה, איום ונורא, על שני ילדים בגן.

ד"ר יצחק קדמן: היא תיארה איך שני ילדים בגן הגיעו עם דלקות אוזניים בתחילת השנה, אף אחד לא טיפל בהם - היום הם כבר כבדי שמיעה.

ד"ר יצחק קדמן: זה הגיע לכך שאין להם כסף לקנות מכשירי שמיעה.

ד"ר יצחק קדמן: היא מתארת מצב שילדים חוזרים הביתה, ואין בית - אין להם לאן לחזור.

ד"ר יצחק קדמן: הם משוטטים ברחוב ומגיעים עם כינים לגן, ואף אחד איננו מטפל בהם.

ד"ר יצחק קדמן: אין איש בא לקחת אותם לגן, ואיש איננו מביא אותם לגן - הם מגיעים לבדם.

ד"ר יצחק קדמן: אני ביררתי עם הגננת, ושירותי הרווחה לא טרחו לענות בחיוב למכתב שלה.

ד"ר יצחק קדמן: לא מפני שהם רשעים - מפני שהם נמצאים במצב ש'הרימו ידיים', של ייאוש, שיש לנו עוד 10 כאלה, ואין לנו פתרונות.

אני יכולה להגיד לך שבעיר בת-ים, למשל, בהחלטת העירייה סגרו את כל המועדוניות והלכו הביתה כבר זה השנה השניה או השלישית.

אין מועדוניות.

ד"ר יצחק קדמן: לא אתפלא אם יקרה פה מה שקרה באוסטרליה.

ד"ר יצחק קדמן: יש מאמר מאוד מעניין על תופעה דומה שהייתה באוסטרליה, שפתאום ירדו הנתונים על מצב הילדים בסיכון.

ד"ר יצחק קדמן: הסיבה הייתה מפני שהפסיקו

סלמאן אל עסאם: יש לנו 9 מועדוניות.

סלמאן אל עסאם: בשנה שעברה נאלצנו לסגור את הביתיות בשיא הפעילות שלהן בחודשי אוקטובר-נובמבר-דצמבר, ופתחנו אותם באפריל בגלל שהגיע התקציב באיחור, ולא היה לנו מאין לממנן.

סלמאן אל עסאם: אנחנו השנה פתחנו 9 מועדוניות.

סלמאן אל עסאם: בקושי רב מסבסדים אותנו עד סוף השנה.

סלמאן אל עסאם: אנחנו מתבשרים לפני שבוע שיש קיצוץ של 54,000 שקל מתקציב ילדים בסיכון.

סלמאן אל עסאם: זאת אומרת: נסגרו שתי המועדוניות של ילדים בסיכון מהיום עד סוף השנה.

סלמאן אל עסאם: עשה בבקשה את החשבון שלך, וזה ייצא במדויק.

סלמאן אל עסאם: זה עובדתי, מר אלישר - אלה נתונים שכבר כתבנו אותם.

יצחק אלישר: הסיבות שהמועדוניות ברהט נסגרו לפני כמה חודשים הן לא בגלל שלא היה כסף - הן בגלל שהן תפקדו בתת רמה.

יצחק אלישר: בוא 'תהיה מדויק'.

יצחק אלישר: מדוע הן נפתחו פתאום?

יצחק אלישר: כי הגברת יפה עשתה אתכם עבודה עם כל מועדונית ומועדונית, כדי שתהיה רמה לפחות מזערית, ולכן הן נפתחו.

יצחק אלישר: אתה צריך לומר את הדברים בצורה מדויקת.

מוסא אבו סהיבאן: זה איננו נכון.

מוסא אבו סהיבאן: בשנה שעברה המועדוניות נסגרו בגלל תת רמה.

מוסא אבו סהיבאן: אז הוצאתי מכתב לשר העבודה והרווחה הקודם, מר רענן כהן - ואז הוא אמר שלרהט צריך לתת בחזרה.

יצחק אלישר: זה תירוץ, ורק עכשיו אני שומע אותו.

יצחק אלישר: אני חושב שברהט צריכים להכפיל את מספר המועדוניות - יש מצוקה קשה ביותר.

או אז, מדוע הן לא נפתחו עד אפריל?

יצחק אלישר: המועדוניות נסגרו בגלל חוסר תפקוד הולם.

יצחק אלישר: כשהגברת יפה, המפקחת שלי, עשתה איזשהו סדר - הדברים נפתחו מחדש.

תמר גוז'נסקי: האם היה צורך בחצי שנה כדי לפתוח את המועדוניות?

תמר גוז'נסקי: הן נפתחו באפריל.

יצחק אלישר: יש לו מועדונית אחת של ילדים בסיכון, והוא לא ניצל את הכסף שקיבל.

יצחק אלישר: זו הסיבה היחידה ש'הורדנו' לו חלק מהכסף.

יצחק אלישר: יש לו די כסף להפעיל את המועדונית עד סוף שנת הכספים הזאת.

יצחק אלישר: זאת הסיבה, ושום סיבה אחרת אין.

יצחק אלישר: אתה קיבלת למועדונית שלך ברהט סך 111,000 שקל נטו.

יצחק אלישר: הוצאת עד סוף חודש אוגוסט 25% מהתקציב שלך.

יצחק אלישר: זה אומר שלא ניצלת את הכסף.

יצחק אלישר: יכולת לפתוח שתי מועדוניות ביתיות.

יצחק אלישר: לכן, אם לא ניצלת, גם אם תנצל את כל מה שיש לך עכשיו, לא תוציא את כל מה שנשאר לך.

יצחק אלישר: לכן הוצאנו את הכסף, והעברנו את זה למועדונית ש"רצה" - פועלת.

יצחק אלישר: אני העברתי לנתיבות, לאופקים.

יצחק אלישר: אני מודה שעשיתי את זה.

יצחק אלישר: מר אלישר, אין לי שום אפשרות לבדוק, ויכול להיות שיש תקלות בעיריות אלו או אחרות - אבל לא זאת השאלה.

יצחק אלישר: השאלה שלי היא כזאת: מתוך זה שאתה יודע שהמצב נורא ברהט, ונניח שהקציתם כסף למועדונית לילדים בסיכון, ועיריית רהט כשלה.

יצחק אלישר: מה התפקיד שלך?

יצחק אלישר: מה התפקיד של הגברת יפה?

יצחק אלישר: התפקיד שלי זה "לעמוד להם על הראש" - בוקר, צהרים וערב.

יצחק אלישר: הרי אין חסרים שם ילדים בסיכון.

יצחק אלישר: אני אינני יודעת מה הסיבות, ואני אינני מכירה את הפרטים.

יצחק אלישר: לא צריך לפרסם מכרז לילדים בסיכון ברהט.

יצחק אלישר: לכן אני אומרת שלבוא ובסופו של דבר להעביר את הכסף לנתיבות, זה נראה לי הפתרון הכי לא הגיוני.

יצחק אלישר: אינני אומרת שבנתיבות לא צריך מועדוניות.

יצחק אלישר: אני מניחה שגם שם צריך, אבל מה ההגיון שלכם?

יצחק אלישר: אתה בסופו של דבר אינך מעניש את הרשות.

יצחק אלישר: אתה מעניש ילדים! מספט

יצחק אלישר: מבר זה 4 חודשים.

יצחק אלישר: אפשר היה להקים עוד מועדונית.

יצחק אלישר: לא?

יצחק אלישר: אבל אם פותחים מועדונית שלא בהתאם לאמות המידה של המשרד, התפקוד של המועדונית, של העובדים בתוך המועדונית, הוא לא טוב - אי אפשר לפתוח אותה.

יצחק אלישר: אף אחד לא עצר אותו מלהשתמש בכסף שהיה לו.

יצחק אלישר: הוא לא השתמש.

יצחק אלישר: אלה הסיבות שלו - מכיוון שהוא לא הכניס די ילדים.

יצחק אלישר: המפקחת נוסעת לשם לא מעט - הם בקשר קבוע; היא עוזרת בכל דרך אפשרית.

סלמאן אל עסאם: אפשר לדבר מילים בעלמא, אבל אני רוצה לציין עובדות אחדות.

סלמאן אל עסאם: עם קבלת המכתב, ביום חמישי שעבר, ישבתי עם המפקחת.

סלמאן אל עסאם: המפקחת עצמה אמרה שהמועדוניות ברהט פועלות, יש צורך, ואסור לקצץ להן כי ממילא הן בחריגה.

סלמאן אל עסאם: זה דבר עובדתי, ואני ישבתי עם שני מנהלים ומפקח מחוזי נוסף כשניהלנו את השיחה.

סלמאן אל עסאם: על אף שהיא אמרה את הדברים האלה, אתם קיצצתם.

סלמאן אל עסאם: החלטתם, ואפילו לא צירפתם אותה לוועדה שהחליטה על קיצוץ ברהט.

יצחק אלישר: אני מתחייב שאותן שתי מועדוניות לילדים בסיכון שפועלות ימשיכו לפעול.

יש פה עוד בקשה בקשר לאשדוד.

דוד הרטום: יש פה בעיה שהוא העלה אותה, שכל פעם שפותחים מועדון ממשרד העבודה והרווחה, חלק גדול חוזר בחזרה.

דוד הרטום: ומדוע?

דוד הרטום: כי אין מערכת מיקוד משותפת בין השלטון המקומי לבין משרד העבודה והרווחה.

דוד הרטום: אתה ממלא את כל הדברים ידנית פעמיים ושלוש, ובכל מקרה כזה פעם מישהו לא כתב את ה- 0 עד הסוף, ומישהו ראה שזה 8.

דוד הרטום: טופס כזה חוזר בחזרה, וזה אורך בין 3 ל- 5 חודשים.

ד"ר יצחק קדמן: טופס שהוא לא מלא, ולא חשוב שהילד נמצא שם לא נקלט - הוא מונח בצד.

ד"ר יצחק קדמן: נגיד ששכחו להחתים את גזבר הרשות המקומית - הטופס חוזר.

ד"ר יצחק קדמן: בשבילו הילד הזה איננו קיים, כי הטופס לא נקלט.

ד"ר יצחק קדמן: הילד יכול להיות חי וקיים ויושב במועדונית.

ד"ר יצחק קדמן: דרך אגב, אותו דבר במשפחות אומנה.

ד"ר יצחק קדמן: משפחות אומנה חודשים לא קיבלו כסף, כולל החזר הוצאות שהן הוציאו בפועל, בגלל ה'סיפור' עם שיטת המיקוד החדשה של מר חיים פוזנר.

ד"ר יצחק קדמן: טופס יכול ב- "טיול" הזה לקחת חודשיים-שלושה ואף יותר.

דוד הרטום: הבעיה היא נוספת.

דוד הרטום: אין שום תוכנית של משרד העבודה והרווחה לעבוד על מערכת מיקוד משותפת עם הרשויות המקומיות.

דוד הרטום: אז, כל מה שאני מעלה על המחשב, כולל בנתוני יסוד, איננו מתואם.

תמר גוז'נסקי: האם הם לא שמעו שהמציאו את האינטרנט?

קריאה: הם בכלל אינם מחוברים לרשת!

דוד הרטום: פנינו וחזרנו, ופנינו וקיבלנו תשובות ציניות.

דוד הרטום: יכול להיות שזה משרת גם כן מדיניות איך לחסוך בכספים.

יצחק אלישר: בשנה שעברה גמרנו בגירעון של 6 מיליון שקלים.

דוד הרטום: לגבי הנושא של מה כולל התקציב הזה, שימו לב שהוא כולל גם את המעונות היומיים.

דוד הרטום: המעונות היומיים למעשה הם החלטת חירום משותפת לרשות המקומית ולמפקחים של משרד העבודה והרווחה.

דוד הרטום: מחר חס ושלום יקרה איזשהו מקרה - מר יצחק אלישר יאשר את המקרה, ולא

אני חושבת שיש לנו בעיה ארצית בעניין המועדוניות.

מאחר שדיברנו במקרה הזה דווקא על אשדוד, אני חושבת שזאת שערורייה, שבמקום להגדיל את התקציב נוכח המצוקה הגדילה והאבטלה הגדלה והעוני הגדל, קיצצו את התקציב למחצית, ואחר כך הוסיפו משהו.

בכלל לא ברור גם כן מה יקרה בשנה הבאה.

אני חושבת שהפתרון שעיריית אשדוד מצאה - לשלוח את הילדים הביתה - הוא פתרון איום ונורא, ואנחנו כוועדה איננו יכולים להבטיח להם מאומה.

מחייב את המשרד.

אי אפשר לתמרן - היום כן, מחר לא.

אני חושבת שהמצב הזה חמור מאוד, ואני מקווה שבעניין רהט לא רק שלא יהיה קיצוץ, אלא שתמצאו דרכים לתת תשובות למצוקות הנוראות והקשות שלהם.

אני אודיע לכם מתי תהיה הישיבה של המנכ"ל בנושאים האלה שדיברנו בהם, גם בנושאים היותר כלליים וגם בנושאים האלה.

תודה רבה.