הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 101, 2001-06-04 09:15

תמר גוז'נסקי: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד.

תמר גוז'נסקי: אני מאוד שמחה ששר העבודה והרווחה, חבר הכנסת שלמה בניזרי, נאות לבקשה לבוא לישיבה.

תמר גוז'נסקי: יחד אתו נמצאים גם מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, מר יצחק חזן, ומנכ"ל הביטוח הלאומי, פרופסור שטסמן, וצוות העובדים של המשרד, וכן נציגים של ארגונים ומוסדות.

תמר גוז'נסקי: ביקשנו שהישיבה היום תתרכז בעיקר בנושא של ילדים בסיכון.

תמר גוז'נסקי: לפני שאדוני השר יציג את עמדת המשרד בנושא הזה, אני רוצה בקצרה להציג לך כמה נושאים.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר מודע לקרב שאנחנו מנהלים בנושא ילדים בסיכון בכלל, ובנושא פעוטות בסיכון עד גיל שלוש.

תמר גוז'נסקי: משרדך אישר בינואר 2000 מסמך מדיניות בקשר לגיל הרך, מסמך יוצא מן הכלל, שבו במסגרת ההמלצות מדובר רבות על הצורך בשירותים אוניברסליים לילדים בסיכון.

תמר גוז'נסקי: יש בו שורה של הצעות מפורטות ויוצאות מן הכלל, ומדובר גם על הצורך להאיץ את החקיקה בנושא הגיל הרך בכלל וילדים בסיכון בפרט.

תמר גוז'נסקי: כידוע, חוק פעוטות בסיכון, שאמור היה להיכנס לתוקפו ב-1 במאי השנה, הוקפא בחוק ההסדרים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה היה אחד המסרים השליליים ביותר שהיו במסגרת התקציב הנוכחי, כי דבר אחד זה לקיים אין-ספור דיונים על ילדים בסיכון ואלימות במשפחה, ודבר שני זה להקפיא את החוק הזה, שאפשר היה לנהל עוד הרבה מאוד דיונים איך הוא בדיוק יתבצע.

תמר גוז'נסקי: בישיבות של ועדת הכספים שדנו בהקפאה היתה התחייבות של משרד העבודה ושל משרד האוצר, שבכל שנה יוסיפו אלף מכסות במעונות היום בעבור פעוטות בסיכון.

תמר גוז'נסקי: אודה לך אם תשיב מה קורה עכשיו עם המכסות האלה והאם ההחלטות על קיצוצים עלולות לפגוע בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: הנושא השני זה החוק היותר כללי על ילדים בסיכון, שבעצם נולד במשרד וגובש כמדיניות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו עכשיו אחרי קריאה ראשונה, והשאלה היא איך אנחנו פועלים ביחד כדי לקדם אותו לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית.

תמר גוז'נסקי: הנושא הבא הוא בקשר לטיפול בילדים שהם קורבנות אלימות ותקיפה מינית.

תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת בדיוק מה הרקע האישי של אותו צעיר בן 17 שרצח את חברו בגלל תקליטור, הבוקר אמרו שהוא הסגיר את עצמו.

תמר גוז'נסקי: אבל כבר מאותם תיאורים שפורסמו עד היום, ברור שהוא ילד שהיה זקוק לטיפול ולמעקב, וגילו את התופעות הקשות של ההתנהגות שלו כבר קודם לכן, כלומר זאת לא היתה הפתעה.

תמר גוז'נסקי: השאלות האלה הן מאוד רציניות כשאנחנו רוצים לקבוע מדיניות.

תמר גוז'נסקי: בהקשר הזה, כמובן, קשה מאוד לדבר על קידום הנושא הזה בלי לדבר על המצוקה הבלתי נסבלת של פקידי הסעד.

תמר גוז'נסקי: נושא נוסף קשור להרחבת שירותים לילדים ונוער ערבים.

תמר גוז'נסקי: בהקשר אחר דיברנו על הממדים הגבוהים של הנשירה בקרב הנוער הערבי, ששליש מהם לא מגיעים לכיתה י"ב, בעיקר בנים.

תמר גוז'נסקי: השאלה היא מי מטפל בנושרים האלה ואיך אנחנו מכסים את הפערים שקיימים בכל התחומים.

תמר גוז'נסקי: לאחרונה גם שמענו על סגירת מעון "גליל" לנערים במצוקה בעכו, שהמשרד רוצה להסב אותו למעון לנערות במצוקה.

תמר גוז'נסקי: אז נכון שצריך מעון לנערות במצוקה, אבל הצורך בהרחבת שירותים הוא לא באמצעות שירות לנערים בשירות לנערות.

תמר גוז'נסקי: עוד שני דברים שלא קשורים לנערים בסיכון.

תמר גוז'נסקי: בזמנו אושרה בוועדת העבודה והרווחה, בעקבות ועדת אורנוי, הרחבת רשימת הזכאים לילד נכה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו עוסקים הרבה בוועדה בנושא של ילדים עם מוגבלויות.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לדעת האם יש למשרד מדיניות לגבי בתי הספר הטכנולוגיים והתעשייתיים, שיש לכם ויכוח גדול עם משרד האוצר.

תמר גוז'נסקי: החשש שלי הוא, שסגירת המוסדות האלה תשאיר הרבה ילדים במצב שלא יהיו להם הפתרונות שמתאימים להם.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, בבקשה.

שלמה בניזרי: אני אפתח בנימה אישית כלפי חברת הכנסת גוז'נסקי.

שלמה בניזרי: אנחנו עובדים יחד כתשע שנים, עם הרבה שיתוף פעולה, ואני יכול לציין לשבח את הפעילות הענפה.

שלמה בניזרי: חברת הכנסת גוז'נסקי היא אחת מחברות הכנסת הבולטות ביותר בכנסת ישראל, שפועלת רבות למען השכבות החלשות במדינת-ישראל.

שלמה בניזרי: אני אציין כמה נתונים.

שלמה בניזרי: במדינת-ישראל יש כשני מיליון ילדים, בגילאים 0-18, שמהווים 35% מכלל האוכלוסייה.

שלמה בניזרי: ילדים מתחת לקו העוני הם 23%, כלומר כל ילד רביעי.

שלמה בניזרי: במגזר החרדי והמיעוטים אנחנו מדברים על למעלה מפי שניים.

שלמה בניזרי: ילדים שבקשר עם שירותי הרווחה – 320 אלף ילדים, שמתוכם בטיפול אינטנסיבי, כלומר במוסדות או בשיקום, 60 אלף ילדים.

שלמה בניזרי: כ-40% מתקציב משרד העבודה והרווחה מנותבים לצורכי ילדים ומשפחותיהם והטיפול הקהילתי בילדים הוכפל במהלך ארבע השנים האחרונות.

שלמה בניזרי: כ-7 מיליארד שקלים מועברים כקצבאות ילדים, ולאחרונה לצערי הרב יש ניסיון של האוצר לצמצם את הקצבאות למשפחות הגדולות.

שלמה בניזרי: יש כ-140 אלף משפחות, ש-62% מהן עניות.

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים על חוק הלפרט, שחבר הכנסת הלפרט הוביל אותו וכולנו סייענו בידו, מכיוון שסברנו שיש כמה שיותר לחזק את המשפחות החלשות במדינת-ישראל, שזה נתן להם מרווח נשימה מסוים.

שלמה בניזרי: האוצר, כרגיל, החליט לנגוס בחלשים במקום בחזקים.

שלמה בניזרי: הם מדברים אתנו על קיצוץ של החוק מהילד החמישי ואילך, שלביטוח הלאומי זה אמור לעלות ביחד כ-570 מיליון שקלים.

שלמה בניזרי: החלוקה היא 280 מיליון שקלים הביטול של החוק, אבל למעשה הם הוסיפו עוד סעיף קטן, שאם עד היום יש השתתפות של הממשלה בעבור קצבאות הילדים, למשל על כל שקל הם משלמים 1.60 שקלים, אז הם רוצים עכשיו להוריד את זה ל-150%.

שלמה בניזרי: המשמעות היא שזה עוד קיצוץ של 290 מיליון שקלים, בסך הכל 570 מיליון שקלים, פלוס כ-74 מיליון שקלים מתקציב משרד העבודה והרווחה, ויש התעלמות ממאה המיליון הקודמים, שעוד מעט אתייחס אליהם.

שלמה בניזרי: אני יכול להבטיח לכם, שאני לא אשקוט ולא אתן שיבטלו את הקצבה של הילד החמישי, כי למשפחה עם שמונה ילדים המשמעות היא הורדה של אלף שקלים, ולמשפחה של 12 ילדים אנחנו מדברים על כאלפיים שקלים.

שלמה בניזרי: כשאני יושב עם פקידי האוצר או עם אנשים מהאקדמיה הם מדברים אתי במספרים, ואני אומר להם שאני בא אליהם בשם המציאות, המציאות שאנחנו חיים אותה ורואים אותו מדי יום ביומו.

שלמה בניזרי: אנחנו רואים את אותן המשפחות שאין להן ממה להתקיים, אין להן מה לאכול, ובדיוק באותן משפחות אנחנו נכה שוב.

שלמה בניזרי: עד שעשינו חוק כל-כך מצוין, האם צריך להכות דווקא באותם חלשים?

שלמה בניזרי: המפלגות שקשורות לכך, ש"ס ויהדות התורה, לא יתנו לזה לקרות.

שלמה בניזרי: אנחנו מנהלים משא-ומתן ונביא חלופה לתקציב.

שלמה בניזרי: אני מבין את הצרכים של ממשלת ישראל ושל הצבא, שאנחנו צריכים להוסיף תקציבים, אבל לנו יש פתרון אחר, דרך מסוימת שאנחנו יושבים עכשיו בדיונים עם האוצר כדי לבטל את רוע הגזרה הזאת, שמבחינת משפחות רבות אכן זאת גזרה.

שלמה בניזרי: כשאנחנו עוסקים בזכויות הילדים, המשמעות היא שחובה על המדינה ליצור הכרה בזכויות הילד, להגדיר ולעגן את הזכויות בחוקים ולהקצות משאבים למימושם המלא.

שלמה בניזרי: אני חייב לציין לטובה, שבישראל יש התקדמות בחקיקה בתחום זכויות הילד וההשפעה של דעת הקהל על הכנסת וגם אמנת האו"ם ואמנות נוספות שהוכנסו, וברוך השם יש התקדמות נפלאה.

שלמה בניזרי: מדינת-ישראל אשררה את האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד בשנת 1991.

שלמה בניזרי: ישבה ועדה ציבורית בראשות השופט רוט-לוי, שהיא בוחנת את מכלול החקיקה כדי להציע תוכנית גדולה לקידום מעמד הילד.

שלמה בניזרי: אני חושב שזה צעד חשוב מאוד לקידום מעמד הילד במדינת-ישראל.

שלמה בניזרי: בתחום הגנת הילד, קיים מערך שירותי הגנה סביר, שמבטיח את שלומם של הילדים בסיכון ובסכנה, כלומר מרכזי חירום, פנימיות, אומנה.

שלמה בניזרי: מדינת-ישראל חייבת לקיים את זכויות הילדים, אך במקביל היא חייבת לטפל היטב בצורכיהם המיוחדים של ילדים ממשפחות חלשות וזנוחות.

שלמה בניזרי: כיום אנחנו מספקים רק צרכים חיוניים של ילדים בסיכון ובסכנה, והתקצוב המוגבל משדר נורמה של מתן בחסד ולא בזכות שמעוגנת בחוק.

שלמה בניזרי: לצערי זאת בדיוק הבעיה, ומשרד העבודה והרווחה הוא יותר כעני שואל על פתח.

שלמה בניזרי: אנחנו לא צריכים כל הזמן לבוא ולהיות מתדפקים על הדלתות שיעשו לנו חסדים.

שלמה בניזרי: אנחנו צריכים להבין שהם אזרחי מדינת-ישראל והם ראויים לקבל את הכל בזכות, בחברה הנורמלית שאנחנו חיים בתוכה, ולא לבוא כל פעם ולהתחנן.

שלמה בניזרי: בשנים האחרונות משרד העבודה והרווחה הציב את צורכי הילדים בעדיפות גבוהה, וכך גם הצגנו דרישות לתגבור תקציבים.

שלמה בניזרי: אמנם בשנת 2001 יש לנו תגבור תקציבי של כ-30.5 מיליון שקלים, אבל ביקשנו סכומים נוספים שלצערי הרב הם מעוכבים היום באוצר, שעדיין לא קיבלנו אותם.

שלמה בניזרי: יש אותם מאה מיליון שקלים, שמתוכם חלק זה גם לנושא של עובדים סוציאליים, אותם 20 מיליון שמדברים על כ-200 עובדים סוציאליים שלמעשה הרשויות המקומיות כבר קיבלו הודעה, כולם יודעים שצריכים לקבל אותם, והאוצר אומר שהוא לא מכיר במה שהתחייב שר האוצר הקודם, מכיוון שזה היה שוחד.

שלמה בניזרי: כך הגדירו את זה פקידי האוצר.

שלמה בניזרי: אבל אני לא אוותר, אני הבטחתי לארגון העובדים הסוציאליים שלא אוותר.

שלמה בניזרי: ראיתי היום בעיתון שוב איום על שביתה בקרוב, ואני סבור שבימים כאלה זה לא הסגנון שבו אנחנו צריכים לדבר.

שלמה בניזרי: אירוע רודף אירוע וצרות רודפות צרות, אני מבין את המצוקה של העובדים הסוציאליים, אבל גם אנחנו במצוקה ואין לי ספק שבסופו של דבר נקבל את כל התקנים, עד התקן האחרון.

שלמה בניזרי: את זה אני יכול להבטיח חד-משמעית, לא אוותר בדבר הזה.

שלמה בניזרי: אני מקיים בימים האחרונים משא-ומתן עם שר האוצר, ולי ברור שאנחנו נקבל את הכסף.

שלמה בניזרי: אם לא, אני אתן את ידי לאותה שביתה.

שלמה בניזרי: כמובן שאף שר לא אוהב שיש שביתות במשרדו, אבל אם לא תהיה בררה אנחנו נצטרך לפעול גם דרך הכנסת ובכל דרך ובכל כוח פוליטי שיש לי, כדי שאותם מאה מיליון, שמתוכם מועבר הכסף גם לילדים, גם לעובדים סוציאליים, גם לאבטלה וגם לנשים מוכות, לא יקוצצו.

שלמה בניזרי: מדובר בסכום כסף שהובטח על-ידי שני ראשי ממשלה, גם ברק וגם שרון, ועדיין לא קיבלנו את אותם כספים כי האוצר מנסה לעכב.

שלמה בניזרי: המטרה היא, כפי שאני רואה את משרד העבודה והרווחה, לשפר את ההגנה והשירותים לילדים.

שלמה בניזרי: אולם אין בתקציב הקיים תשובה לכלל הצרכים ולזכויות שהם חובתנו לקיים כלפי ילדים בהזנחה קשה ובסיכון.

שלמה בניזרי: עדיין לא מובטח מעון יום ופנימייה לכל ילד בסיכון.

שלמה בניזרי: מי שביקר במעון "צופייה" וראה שם את הדברים מקרוב יכול להזדעזע.

שלמה בניזרי: שוחחתי עם הבנות שם, וזה קורע את הלב.

שלמה בניזרי: במקרה את אחת הבנות אני מכיר באופן אישי, ושוחחתי גם אתה.

שלמה בניזרי: כל אותן בנות הן בסיכון יום-יומי לחייהן.

שלמה בניזרי: ישבנו עם וגשל ועם מנהלי המעון ב"צופייה", והבהירו לנו חד-משמעית שלפעמים להמתין לתור להתקבל ל"צופייה" צריך שמונה חודשים, בשעה שכל יום שעובר בלי שהבנות היו שם זאת סכנה ממשית לחייהן.

שלמה בניזרי: מי ששומע שם את הסיפורים מזדעזע ומסתמרות שערות ראשו, כי קשה להאמין שזה קיים בחברה שלנו במדינת-ישראל.

שלמה בניזרי: אנחנו מכירים את ארץ ישראל היותר יפה, אבל מי שחי את אותם פרטים ומסייר ונכנס לעובי הקורה בסוגיות של משרד העבודה והרווחה מזדעזע.

שלמה בניזרי: לצערי הרב, עם תקציב של עשרות מיליונים יכול להיות שהיינו יכולים לפתור חלק גדול מאותן הבעיות של ילדים, שקוראים עליהם אחר-כך בעיתונים בהקשר להתעללויות קשות שנעשו בהם הן בבתים שלהם והן במקומות אחרים שאליהם הם נאלצו להגיע.

שלמה בניזרי: לא כל נער בסיכון יזכה למסגרת השיקומית הדרושה בעיתוי המתחייב.

שלמה בניזרי: אמנם בשנים האחרונות היה מפנה מסוים בגישה ובעשייה בתחום הזכויות החברתיות של ילדים, כפי שציינתי לטובה את חברת הכנסת גוז'נסקי וארגונים אחרים מצוינים שפועלים ועוזרים.

שלמה בניזרי: אם כן, התוצאות הן חלקיות אבל הכיוון הוא צודק.

שלמה בניזרי: באפריל 2001 החל חוק המעונות השיקומיים.

שלמה בניזרי: פעוטות בגיל 1-3 שאובחנו עם פיגור או מקבלים גמלת ילד נכה יהיו זכאים לסל השירותים החינוכיים-הטיפוליים במסגרת מעונות יום שיקומיים באזור מגוריהם, והמדינה תשלים את המימון הדרוש.

שלמה בניזרי: החוק מקדם את זכויות הילדים המוגבלים ואת ריכוז השירותים במסגרת המעונות הללו.

שלמה בניזרי: נפגשתי לפני זמן מה עם פרופסור אורנוי.

שלמה בניזרי: בזמנו הוקמה ועדת אורנוי כדי להרחיב את הזכאות לגמלת ילד נכה לכ-4,000 ילדים עם נכויות קשות.

שלמה בניזרי: זאת בנוסף ל-15,000 ילדים המקבלים היום גמלת ילד נכה.

שלמה בניזרי: למדתי את הנושא יחד עם פרופסור אורנוי ואנשי המקצוע, ואימצתי בחום את ההמלצות, אבל זה תלוי כמובן בשר האוצר שאפגש אתו בימים הקרובים ובממשלה, כדי שהממשלה והאוצר יממשו את המסקנות.

שלמה בניזרי: יש הרבה ועדות שהמסקנות שלהן לא יוצאות לפועל.

שלמה בניזרי: חוק פעוטות בסיכון, מעון יום.

שלמה בניזרי: חוק זה בא לקבוע זכות לכל פעוט, בגילאים 0-3, לקבלת סידור במעון יום או במשפחתון, כדי להבטיח את התפתחותו התקינה ובלא צורך להוציאו מחיק משפחתו וסביבתו הטבעית.

שלמה בניזרי: החוק קובע למעשה נורמה שמחייבת את המדינה, שכל פעוט בסיכון יזכה לסידור במעון יום בסבסוד המדינה.

שלמה בניזרי: כיום בידי המשרד 15,500 מכסות למעונות יום לילדי רווחה, שמאפשרות סידור לילדים במצבי סיכון גבוהים ביותר.

שלמה בניזרי: יתר הילדים שבסיכון, לצערי הרב, עדיין ממתינים לפתרון.

שלמה בניזרי: בשנת 2001 תגברנו את המכסות בעוד כאלף.

שלמה בניזרי: יישום החוק יביא להכפלת הילדים בסיכון שיגיעו לסידור במעון יום או במשפחתון.

שלמה בניזרי: החוק היה אמור להיות מופעל, כפי שציינה תמר, במאי 2001, אך על-פי החלטת ממשלה במסגרת חוק ההסדרים התחולה תידחה בשנתיים.

שלמה בניזרי: אבל באותה הזדמנות, כאשר ניהלנו את המשא-ומתן, אמרנו שאם פוגעים בחוק של הפעוטות בסיכון, לפחות שיתנו לנו תגבור מכיוון אחר.

שלמה בניזרי: כתוצאה מהלחץ שהיה לנו במשא-ומתן הקואליציוני קיבלנו תגבור נוסף.

שלמה בניזרי: הצעת חוק זכויות ילדים ושירותים חברתיים הוכנה למעשה על-ידי משרד העבודה והרווחה, ובגלל מחלוקת עם משרד האוצר היא הוגשה כהצעת חוק פרטית על-ידי 61 חברי-כנסת והיא מצויה כיום בהכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

שלמה בניזרי: אנחנו רואים חשיבות רבה בהצעת החוק הזאת, שמבטיחה סל שירותים לכל ילד בסיכון, לו ולמשפחתו, על-פי קריטריונים מוגדרים.

שלמה בניזרי: בוודאי שאשמח מאוד לתמוך בהצעת החוק, שהיא מסמלת למעשה חידוש בחקיקה החברתית למען ילדים ומשפחות בישראל, והיא מתיישבת עם תוכן רוח אמנת האו"ם לזכויות הילד במושגים בין-לאומיים.

שלמה בניזרי: אבל יש בעיה אחרת, והיא עלות החוק.

שלמה בניזרי: בזמנו הבאתי את דבריו של אביו של יושב-ראש הכנסת, בורג, שהופיע בישיבה לפני 18 שנים ואמר שההבדל בין רצוי למצוי הוא כסף, כי אם ניקח את המלה "רצוי" בגימטרייה ונפחית ממנה את הגימטרייה של "מצוי", נקבל 160, שזה בגימטרייה "כסף".

שלמה בניזרי: מבחינת הרצוי, אין לנו ספק בכך שאנחנו מעוניינים בחוק.

שלמה בניזרי: אבל אל נשכח, שלפי האומדנים שיש בידי אנשי המשרד אצלי, עלות החוק היא כשני מיליארד שקלים.

שלמה בניזרי: אנחנו בוודאי לא מדברים בבת אחת, אנחנו מדברים על כ-200 אלף ילדים שיובטחו להם השירותים הטובים והמקיפים ביותר, ילדים שנמצאים בהזנחה קשה ובסיכון.

שלמה בניזרי: עם כל זאת, אני לא זוכר תקציב אחד שעבר במדינת-ישראל ולא אמרו שהמצב קשה והוא בלתי אפשרי, ותמיד ידעו למצוא את ההסדר.

שלמה בניזרי: אני סבור שעם מאבק נכון וצודק ודעת קהל נכונה יש באפשרותנו להשלים את החוק.

שלמה בניזרי: כדי להתחיל לקדם את יישום החוק במשרד שלי השלימו תכנון של ניסוי בארבעה יישובים.

שלמה בניזרי: הניסיון יתחיל בחודשים הקרובים ויימשך כשמונה חודשים.

שלמה בניזרי: כששאלתי מניין הכסף הבנתי שבינתיים זה מהמקורות התקציביים של משרדינו.

שלמה בניזרי: למעשה החוק בנוי בצורה דומה לחוק ביטוח סיעוד, ויישומו הוא הבסיס לקידום הטיפול בילדים בסיכון ובמשפחותיהם.

שלמה בניזרי: עם זאת, השלמת החקיקה צריכה להתבסס על תוצאות הניסוי.

שלמה בניזרי: תרומה נוספת של החוק היא צמצום הפיצול בתחום הטיפול בילדים על-ידי חיזוק התיאום והעבודה בצוותים רב-מקצועיים, הפקת יותר נתונים ומידע על הילדים, העמקת הידע, הלמידה והמחקר בתחום הצרכים והשירותים לילדים.

שלמה בניזרי: חוק נוסף שאנחנו מדברים עליו הוא קידום חוק סל שירותי רווחה שהוא חובה.

שלמה בניזרי: שירותי הרווחה לאוכלוסיות החלשות, אנחנו מדברים על משפחות, ילדים, קשישים ומוגבלים, אינם מעוגנים לצערי במסגרת חוקית מחייבת.

שלמה בניזרי: יש לכך השפעה קשה על יכולת העזרה לנזקקים, כולל ילדים, ועל תפקודה של המערכת.

שלמה בניזרי: לפיכך בכוונתי להוביל לחקיקת חוק סל שירותי רווחה חובה.

שלמה בניזרי: בימים הקרובים ימונה במשרדי צוות שיגבש את הצעת החוק.

שלמה בניזרי: אלה הם הדברים בקווים כלליים לגבי תוכניות משרדי בחודשיים-שלושה שאנחנו נמצאים במשרד.

שלמה בניזרי: הבעיות במשרד הן קשות ביותר.

שלמה בניזרי: חשבתי שמשרד הבריאות הוא למעשה המשרד הקשה ביותר, אבל כאשר נכנסתי למשרד העבודה והרווחה, אני רואה שהקשיים הם באמת גדולים.

שלמה בניזרי: לצערי הרב חלק גדול מזמני נלקח לי דווקא על-ידי משרד העבודה, בגלל האבטלה הגואה וההתמודדות עם העובדים הזרים הבלתי חוקיים.

שלמה בניזרי: איו בכוונתי להצהיר הצהרות גזעניות, וגם כשאמרתי "מלוכסני עיניים" זה היה בתגובה לכך שנאמר לי שכאשר אוכלים במסעדה סינית חשוב שיהיה שם מישהו מלוכסן עיניים.

שלמה בניזרי: לא היתה לי כוונה גזענית, ובקדנציה הקודמת בהיותי שר הבריאות ישבתי על הכיסא הזה וקידמנו את החוק של הילדים של העובדים הזרים הבלתי חוקיים בנושא של שירותים רפואיים.

שלמה בניזרי: מצד שני אני אמור להתמודד עם לשון החוק במדינת-ישראל, שתהיה אפשרות לשהות במדינה רק למי שהוא בר תוקף על-פי החוק במדינת-ישראל.

שלמה בניזרי: ביקשתי בכוונה את התפקיד הזה ולא תפקיד אחר.

שלמה בניזרי: אמרתי בכמה הזדמנויות, שצריך לחבר את שני המשרדים, רווחה ובריאות, מכיוון שהנושאים נושקים, ואילו שמשרד העבודה יהיה בנפרד.

שלמה בניזרי: יש לי רצון גדול, ואני מאמין שיחד עם הוועדה שאת עומדת בראשותה נצליח לקדם את הדברים.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה, אדוני השר.

תמר גוז'נסקי: מכאן הבנתי שאלף המכסות קיימות.

שלמה בניזרי: אכן כך, מספטמבר.

תמר גוז'נסקי: נחמת עניים.

תמר גוז'נסקי: התברכנו היום בנציגים של הרבה מאוד קבוצות וארגונים ומוסדות, וזאת הזדמנות להציג בפני השר ובפני צוותו נושאים.

תמר גוז'נסקי: דוקטור יצחק קדמן, המועצה הלאומית לשלום הילד, בבקשה.

יצחק קדמן: הסקירה של השר היתה מאוד מעניינת, היא הזכירה ל את ההגדה של פסח.

יצחק קדמן: כידוע בחלק הראשון יש דיבורים מאוד יפים, אבל לא צריך לשכוח שאחר-כך מגיעים לכופתאות.

יצחק קדמן: אני מאוד מודאג מהעניין הזה.

יצחק קדמן: יש לי הרגשה, גם מהדברים שהשר אמר, שמדיניות ממשלת ישראל לגבי ילדים בסיכון נקבעת על-ידי משרד האוצר ולא על-ידי משרד העבודה והרווחה.

יצחק קדמן: אני חושב שזה דבר מאוד חמור.

שלמה בניזרי: זאת הצרה של כולנו, לא רק של משרד העבודה והרווחה.

יצחק קדמן: במקרה הזה צרת רבים היא לא חצי נחמה, בוודאי לא נחמה שלמה.

יצחק קדמן: אני חושב שנכון אמרת בוויכוחים שלך עם אנשי האוצר, שהם מסתכלים על הסטטיסטיקות ולא מחוברים לשטח.

יצחק קדמן: אני חושב שאם מחוברים לשטח, תמונת המצב היא הרבה יותר חמורה מזאת שהצטיירה פה.

יצחק קדמן: אני רואה שיש פה כמה אנשים שעובדים בשטח, כמו רותי מטוט מעיריית ירושלים ואחרים.

יצחק קדמן: בשבוע שעבר הייתי בראשון-לציון, שנחשבת לכאורה עיר מבוססת, והיו שם בשנה האחרונה 1,600 דיווחים על התעללות בילדים, ולפי מה שאומרות העובדות סוציאליות הן לא מגיעות אפילו לבדוק את כולם, לא לטפל בכולם.

יצחק קדמן: הדברים שציינת על מוסד "צופייה" נכונים לא רק על "צופייה".

יצחק קדמן: בנווה חורש, שזה מעון האבחון היחידי שיש לנוער עבריין, יש אותה רשימת תור המתנה, אולי יותר ארוכה.

יצחק קדמן: אנחנו מדברים על ילדים רבים שמסתובבים בהיעדר פתרונות בסיסיים, ולפעמים לגביהם זה עניין של חיים ומוות.

יצחק קדמן: התקשרה אתי מנהלת בית-ספר בירושלים, שקולט את כל אלה שנפלטו מכל המסגרות האחרות, ואמרה לי שיש לה ילד שכולם יודעים שזאת שאלה של זמן, או שהוא ידקור מישהו בסכין או שמישהו ידקור אותו בסכין, והיא מתריעה כבר חודשים בפני כל הגורמים ואין פתרון.

יצחק קדמן: בעניין הזה אני רוצה להעיר, שמעבר לעוול החברתי שיש בעניין הזה יש בו איוולת כלכלית בלתי רגילה, כי הרי כל אותן הזנחות שהשירותים החברתיים נאלצים להזניח, בסופו של דבר לאחר זמן עולים למדינה הרבה יותר כסף.

יצחק קדמן: מי שלא הולך למעון יום משולב, שעולה 1,500 שקלים לחודש מ-07:00 עד 19:00, מגיע לאחד ממקלטי החירום של משרדך, ושם הוא עולה פתאום 15,000 שקלים.

יצחק קדמן: מי שלא מגיע ל"צופייה" ולא מגיע לנווה חורש ומגיע לכלא השרון, עולה לאותה מדינת-ישראל אחר-כך פי כמה.

יצחק קדמן: אז איפה החיסכון המדומה?

יצחק קדמן: למי חוסכים ועל חשבון מי?

יצחק קדמן: לגבי הרשויות המקומיות, נתקלתי לאחרונה במצב שבו גם כספים שיש למשרד, הרשויות המקומיות לא מנצלות אותו, מפני שלטענתן אין להן אותם 25% בנוסחה של 75%-25%.

יצחק קדמן: יש ילדים שצריכים להיות מופנים לסידור חוץ ביתי, כי הם בסיכון גבוה, למשרד יש כסף אבל זה לא מתבצע מפני שהרשות המקומית אומרת שאין לה 25% והיא מוותרת על ההשמה, מוותרת על התקן.

יצחק קדמן: אני אולי לא מחדש דבר, אבל אני חושב שאם אנחנו נמשיך בדרך הזאת מדינת-ישראל היא במתכונת בטוחה להתאבדות חברתית, לא פחות מזה.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

תמר גוז'נסקי: רותי מטוט היא מנהלת היחידה לילד בסיכון בעיריית ירושלים, ולא במקרה הזכירו אותה פה.

תמר גוז'נסקי: היא אחת הנשמות הטובות שיש לנו.

רותי מטוט: המצב הוא קטסטרופלי, בלתי נסבל.

רותי מטוט: פקידי סעד בחוק נוער אצלנו מטפלים במשרה בלאה בכ-210 ילדים.

רותי מטוט: כשצריך לטפל בו בזמן ב-210 ילדים, לא יכולים לעשות מעט, אפילו לא רבע ממה שצריך.

תמר גוז'נסקי: כמה עובדים יש שם?

רותי מטוט: יש 30 פקידי סעד עם 17 תקנים.

רותי מטוט: הם עובדים בחלקיות משרה.

רותי מטוט: היו לנו 1,700 חקירות בשנה שעברה, עם דיווחים שצריך ללכת לבית הספר או לגן ולבדוק.

רותי מטוט: כל דיווח כזה להערכתנו לוקח 20 שעות, 10 שעות במקרה הפחות חמור.

רותי מטוט: כאשר עובד מקבל בשבוע 2-3 מקרים, בחודש הוא מקבל כ-20 מקרים, הוא לא מסוגל לטפל בו-זמנית בעבודה השוטפת שלו ולחקור את אותם מקרים ולבדוק ולהגיע לעומק הדברים.

רותי מטוט: הרבה פעמים הוא באמת נאלץ או לדווח ישירות למשטרה, כי אין הזמן לבדוק, ואז אנחנו חוטאים לאמת כי אנחנו לא יכולים להגיע לא להורים ולא לילדים.

רותי מטוט: וגם כשדיווחנו למשטרה, איפה הטיפול באותם ילדים שנפגעו?

רותי מטוט: הרי זאת רק תחילת הדרך.

רותי מטוט: מודיעים על ילד מוכה, היתה חקירה, מה אחר-כך?

רותי מטוט: מי מטפל בקשרים שבין הילד לבין ההורים ובילד עצמו?

רותי מטוט: יש לנו מצב של המתנה למרכזי החירום.

רותי מטוט: מרכזי החירום הם אף פעם לא מקלטים, הם פנימיות, משום שבמצב שיש לי היום ילד בסכנה אין לי מקום להכניס ילד למרכז חירום, הוא חייב להיות בהמתנה, וכך זה בכל הארץ לצערי הרב.

רותי מטוט: כשיש לי נערה בת 12, שנעלמת לכפרים ערביים, שנמצאת ברחובות ומקיימת יחסי מין לא מבוקרים, האם אני צריכה לחכות חצי שנה עד שהיא תיכנס ל"צופייה"?

רותי מטוט: זה לא ייתכן.

רותי מטוט: והגיל יורד.

רותי מטוט: זה לעמוד יום יום מול אותם ילדים, מול אותם הורים שלפעמים מתחננים שנכניס את הילדים שלהם למקום מוגן, לעמוד מולם ולראות איך הילדים האלה מידרדרים עוד ועוד.

רותי מטוט: אז אני לא מדברת על מה שמוטל היום על שירותי הרווחה בירושלים, כשיום יום יש יריות בגילה ועל האסון שקרה עכשיו באולם "ורסאי", שכל המשפחות האלה מטופלות על-ידי האגף.

רותי מטוט: לזה אני לא מתייחסת כרגע.

רותי מטוט: אבל באופן שוטף וקבוע אנחנו נמצאים במצב של ייאוש.

תמר גוז'נסקי: תודה, רותי.

תמר גוז'נסקי: גברת אסתר לובוחינסקי, המועצה לילד החוסה, בבקשה.

אסתר לובוחינסקי: לפני כמה שנים משרד העבודה והרווחה פנה אלינו וביקש שהמועצה לילד החוסה תיקח על עצמה להיות אפוטרופסית על ילדים שאין להם אף אחד מחוץ לפנימייה.

אסתר לובוחינסקי: יש קבוצה גדולה, שהיא הולכת וגדלה, של ילדים כאלה, כולל ילדים מהעלייה הרוסית, ששמו אותם בפנימייה ואין להם אף אחד מחוץ לה.

אסתר לובוחינסקי: רק עובדים סוציאליים מסוגלים לעשות את העבודה הזאת, לא מתנדבים, ואנחנו מגייסים הרבה מתנדבים.

אסתר לובוחינסקי: עד היום שום תמיכה לא באה ממשרד העבודה והרווחה.

אסתר לובוחינסקי: אנחנו מוצפים בפניות, פונים אלינו מפנימיות שניקח עוד ילד ועוד ילד, ואנחנו לא יכולים מפני שהעובדים הם עובדים סוציאליים, שאנחנו חייבים לממן אותם.

אסתר לובוחינסקי: אחר-כך אפשר למצוא גם משפחה מתנדבת.

אסתר לובוחינסקי: עד היום אין תמיכה ממשרד העבודה והרווחה בתחום הזה של ילדים שאין להם איפה להיות.

אסתר לובוחינסקי: אני קוראת את הדוחות של העובדים הסוציאליים והשערות שלי סומרות מהמקרים הקשים.

אסתר לובוחינסקי: מה שקורה ב"צופייה" זועק, ואנחנו צועקים על הנושא הזה במשך שנים.

אסתר לובוחינסקי: אין מסגרות המשך לפניות טיפוליות לנערות ולנערים, וזה דבר שנמצא כל הזמן על סדר היום.

אסתר לובוחינסקי: אנחנו נמצאים במשא-ומתן עם הביטוח הלאומי כבר שנים, שיתמכו בפרויקטים שאנחנו עושים בעבודה עם משפחות הילדים.

אסתר לובוחינסקי: היום כולם יודעים שצריך לשקם את המשפחה, להחזיר את הילד הביתה, לשקם את היחסים בין הילד למשפחה.

אסתר לובוחינסקי: מוציאים לנו את הנשמה.

אסתר לובוחינסקי: אני מאוד מבקשת שתסייעו לנו, כי אנחנו מגייסים דברים לעשות את הדבר הזה.

יוחנן שטסמן: את מדברת על שוטף או על הקמה?

אסתר לובוחינסקי: אני מדברת על פרויקט שאנחנו מבצעים על עבודה עם משפחות הילדים.

אסתר לובוחינסקי: יש בקשה של שנים, שחוזרת ונשנית, ואנחנו מגישים בקשות שוב ושוב.

אסתר לובוחינסקי: זה נושא כל-כך חשוב וההצלחות זה להחזיר ילד הביתה, זה להוריד עול ממשרד העבודה והרווחה בסופו של דבר, לשקם משפחה.

אסתר לובוחינסקי: אני רוצה לגעת בדבר נוסף שלא קשור אלינו, והוא המועדוניות.

אסתר לובוחינסקי: מוכרחים למצוא דרך לאכוף.

אסתר לובוחינסקי: תמר מכירה את הסיפור בבת-ים, שסגרו את המועדוניות של משרד העבודה והרווחה בבת-ים והילדים ברחוב, רק אחת של ויצ"ו נשארה.

אסתר לובוחינסקי: בת-ים זאת עיר של חממה.

אסתר לובוחינסקי: מדובר במקרים מאוד קשים, וצריך למצוא את החוק שיכריח את העירייה.

אסתר לובוחינסקי: התקציבים ישנם במשרד העבודה והרווחה, כפי שנאמר, ואני מכירה בוגרת מוסדות שחיה שם והיא נאחזת בציפורניים כדי שאת הבת שלה לא ישימו בפנימייה.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

תמר גוז'נסקי: מר איתן מיכאלי, קואליציית החינוך בשתי"ל בבאר-שבע, בבקשה.

איתן מיכאלי: אנחנו הגשנו כבר בחודש ינואר, במסגרת דיוני התקציב, איזשהו מסמך שנוגע לצרכים הכמותיים בתחום של משפחתונים, מועדוניות, מועדוניות שיקומיות, מועדון לנערה במצוקה, מרכז לייעוץ למשפחה – כל השירותים האלה כמעט ולא קיימים בקרב הקהילה הבדואית.

איתן מיכאלי: אני יודע שהיה שיפור, אני יודע שהתקנים של עובדי רווחה עלו, אבל השירותים האלה הבסיסיים למעשה לא קיימים, ואנחנו מדברים על אוכלוסייה שברוב המקרים אין לה אלטרנטיבה טיפולית אחרת.

איתן מיכאלי: נקודה שנייה היא מוסדות החינוך של משרד העבודה והרווחה.

איתן מיכאלי: יש ויכוח על ההסללה, האם חינוך טכנולוגי כפי שהוא ניתן בבתי-ספר תעשייתיים מוביל להסללה ולהנצחת מבנה מעמדי או לא.

איתן מיכאלי: מצד שני, כמי שעבד שנים במערכת הזאת אני יכול להעיד, שהוא נותן לאוכלוסיות מסוימות פתרונות שמונעים את היותם ברחוב.

איתן מיכאלי: המערכת הזאת למעשה לא קיימת באוכלוסייה הערבית בנגב, יש פתרון אחד ברהט ויש היום פתרון מסוים במחנה נתן, שהוא שנוי במחלוקת כי הוא קשור לשירות הצבאי.

איתן מיכאלי: הנקודה השלישית היא הנקודה של ילדים נכים.

איתן מיכאלי: בתוך האוכלוסייה הערבית בנגב יש אחוז גבוה יחסית של ילדים נכים, אם כתוצאה ממומים מולדים, בגלל נישואי קרובים, אם כתוצאה מהשינויים מהמעבר והפסאודו-אורבניזציה שלהם.

איתן מיכאלי: הרשויות המקומיות, במקום שיש רשויות מקומיות, והשירותים האחרים שמטפלים בכ-50% מהאוכלוסייה שאיננה ביישובי קבע, אינם מתמודדים עם מערכת השירותים לילדים נכים.

איתן מיכאלי: אני מבקש להעיר הערה ברמה האישית, בכובע אחר.

איתן מיכאלי: אני גם חבר מועצת עיריית ערד.

איתן מיכאלי: אני רוצה להצטרף למה שדוקטור קדמן אמר.

איתן מיכאלי: הרשויות המקומיות אינן עומדות ב-matching, שהוא בפועל למעלה מ-25%.

צ'אלצ'וב מנגסטו: אני מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

צ'אלצ'וב מנגסטו: אני רוצה להציג בפניכם את תמונת המצב של הקהילה באתיופיה.

צ'אלצ'וב מנגסטו: ילדים יוצאי אתיופיה היום נמצאים במצב כלכלי מאוד קשה.

צ'אלצ'וב מנגסטו: ילדים שבמקום שיהיו במסגרות חינוכיות, במעונות ובגנים, הם רוב הזמן נמצאים במסגרת משפחותיהם, וזאת בעיה מאוד קשה.

צ'אלצ'וב מנגסטו: על-פי נתונים ממכון ברוקדייל, ילדים יוצאי אתיופיה חיים בבית היום כאשר המצב הכלכלי קשה מאוד וזה מביא להישגים לימודיים קשים, ויש לזה גם השפעה חברתית על הילד.

צ'אלצ'וב מנגסטו: יש נשירה של 6.2% מהתלמידים בגילאי 14-17 שנושרים מבתי-הספר לעומת 3.5% מהאוכלוסייה הכללית.

צ'אלצ'וב מנגסטו: הנשירה בקרב העולים הוותיקים היא יותר חמורה מאשר בקרב העולים החדשים.

צ'אלצ'וב מנגסטו: יש פערים בהישגים הלימודיים בבגרות.

צ'אלצ'וב מנגסטו: רק 32% מקרב יוצאי אתיופיה זכאים לבגרות לעומת 50% מכלל האוכלוסייה.

צ'אלצ'וב מנגסטו: אני מבקש גם להתייחס לאבטלה של המשפחות.

צ'אלצ'וב מנגסטו: ב-62% מהמשפחות אין הכנסה משכר.

צ'אלצ'וב מנגסטו: 86% מבני הנוער חיים היום במשפחות שבהן יש יותר מחמש נפשות.

צ'אלצ'וב מנגסטו: ילדים שמגיעים לבתי-ספר, מגיעים ללא ציוד לימודי בסיסי.

צ'אלצ'וב מנגסטו: זה מקשה מאוד ומתסכל ופוגע בדימוי העצמי של הילדים, וזה מאוד קשה.

צ'אלצ'וב מנגסטו: לכן אני מבקש בשם הקהילה להעלות את הדבר למודעות של אנשי הציבור.

צ'אלצ'וב מנגסטו: אדוני השר, גברתי היושבת-ראש, המצב קשה מאוד.

שמואל אבואב: אני רוצה לבאר יותר את העניין של העומס בלשכות לשירותים חברתיים.

שמואל אבואב: אנחנו מדברים על כמות אדירה של פונים, כמעט כל משפחה חמישית היום באה בשערי הלשכות לשירותים חברתיים, גם חד-הוריות וגם קליטת עלייה וגם קשישים.

שמואל אבואב: לעומת זה, התקנים הוקפאו לחלוטין.

שמואל אבואב: דבר שני, העניין של ה-matching.

שמואל אבואב: זאת משוכה שאם לא עוברים אותה, זה הופך את השירות ללא שוויוני.

שמואל אבואב: רשות שיש לה האמצעים ויש לה תקציב והיא יכולה להעביר את ה-matching הנדרש כתנאי הכרחי לביצוע השירות, מאפשר להעניק סל של שירותים מסוים.

שמואל אבואב: לעומת זה רשות שהכסף לא בידה, לא מעניקה את השירותים האלה.

שמואל אבואב: לכן זה בסדר לדרוש matching ממי שיכול, אבל לא להפוך את זה לתנאי למתן השירותים.

שמואל אבואב: אין לנו כלים שיקומיים-טיפוליים ברשויות.

שמואל אבואב: לו בקהילות היו מספר כלים במינון, בסדר, במתן הצרכים לקהילה עצמה, היינו יכולים להפחית ולמתן ולמנוע הידרדרות של הרבה מאוד דברים שבכוחה של הקהילה או של הרשות המקומית לטפל.

שמואל אבואב: לא כל דבר צריך לשגר מחוץ לקהילה עצמה.

שמואל אבואב: אבל בגלל שאין הכלים האלמנטריים של פנימיות יום ואותם תקנים ואותם כוחות מקצועיים, אנחנו לא משתלטים ותחת עינינו הילדים מידרדרים ואחר-כך כדי לשקם אותם צריך להשקיע אנרגיה הרבה יותר גדולה.

שמואל אבואב: דבר רביעי, שנבין שהמטריה של משרד העבודה והרווחה היא אחת.

שמואל אבואב: בבתי הספר אין כלים טיפוליים לטפל באותם ילדים שבאים עם המטען הזה.

שמואל אבואב: אי-אפשר להגיד לילד: תשאיר את הבעיות שלך בבית ותבוא לבית-הספר רק כדי ללמוד.

שמואל אבואב: הוא בא עם כל מה שיש לו, אין פסיכולוגים ואין יועצים חינוכיים ואין קציני ביקור סדיר.

שמואל אבואב: זה מגביר ומעצים את היקף הבעיה.

שמואל אבואב: אני שמח שנמצא פה מנכ"ל הביטוח הלאומי, וזאת הזדמנות להשמיע באוזניו את הקריאה שלנו.

שמואל אבואב: בשלטון המקומי הקדשנו הרבה מאוד פרויקטים השנה להגברת הנגישות לנכים ברשויות המקומיות, בגנים ציבוריים, במוסדות חינוך, בספריות, בכדי לאפשר להם לבוא בשערי המקום, כי זאת אוכלוסייה שטבעי לחלוטין שהיא תקבל את התנאים המגיעים לה.

שמואל אבואב: התפלאנו שהכל הוקפא, ואני לא יודע מה קורה עם הוועדה הזאת.

שמואל אבואב: זה עלה ביתר שאת בדיונים שלנו בשלטון המקומי.

יוחנן שטסמן: שום דבר לא הוקפא.

בתיה קראוס: אני אמא של רזי, אני מנכ"ל פורום הורים לילדים עם נכויות רב-תחומיות.

בתיה קראוס: אני נמצאת פה הרבה מזמני החופשי כדי להרים את הצעקה של הילדים.

בתיה קראוס: ילד רב-תחומי הוא ילד שיש לו נכויות שונות, הוא ילד שבדרך-כלל אין לו בית-ספר, וזה לא קשור לוועדה הזאת, והוא ילד שכאשר הוא מגיע הביתה אחר-הצוהריים משרד העבודה והרווחה אומר שאין בשבילו מסגרות.

בתיה קראוס: בכלל, אלה ילדים שלא בדיוק ברור לאיזה שירות הם שייכים, ולכן הרבה פעמים השירות למפגר אומר שהוא שייך לשירות לשיקום, השירות לשיקום אומר שהוא גם מפגר ולכן הוא שייך לשירות למפגר, ואז קורה שבעצם זה ילד בלי שירותים.

בתיה קראוס: מעבר לזה, גם אם מועצה אזורית או מקומית כבר עשתה מועדונית, ילד שנמצא במועצה מקומית ליד לא יכול להגיע לשם, כי לא תהיה לו לשם הפניה מהמשרד.

בתיה קראוס: יוצא שילדים נמצאים בבית במצבים מאוד קשים.

בתיה קראוס: אנחנו מדברים על הילדים הכי קשים במדינת-ישראל מבחינה פיסית, שיקומית ונכות.

בתיה קראוס: אנחנו מדברים על 4,000 ילדים שבעצם אין להם אבא ואמא בשום משרד.

בתיה קראוס: אנחנו כבר לא מדברים על הילדים הגדולים יותר, שמגיעים לגילאי 12-14-16, שכבר אי-אפשר לרחוץ אותם.

בתיה קראוס: עזרה מהרווחה, אין לרשויות המקומיות כסף לעזור לרחוץ אותם.

בתיה קראוס: אני כבר ראיתי ילדים שלא רוחצים אותם חודשים, ופעם בשלושה חודשים ילד מקבל עזרה הביתה, כשכל השכנים באו לעזור לו כי כבר אי-אפשר לסבול את הריח, ומדובר בהורים שהילדים האחרים שלהם מקסימים, מטופלים, מסודרים, פשוט את הילדים האלה אי-אפשר לרחוץ, ולמדינת-ישראל אין.

תמר גוז'נסקי: תודה, בתיה.

נתן וטין: נמצאת כאן גברת לינדה דנה, שהיא ובעלה הקימו לפני שש שנים מודל חדש של מועדונית יום לילדים ועכשיו, אחרי שש שנים, מטפלים במועדונית בשם "מפגשי הלב", שהוקמה על-ידי עולי צרפת ותיקים בשכונת גבעת מרדכי.

נתן וטין: היא מטפלת היום ב-128 ילדים בסיכון, שכולם מופנים על-ידי הלשכות של עיריית ירושלים.

נתן וטין: אחרי ארבע שנים של מאבקים קיבלנו את סמל המעון בזכות השר ישי, אבל עד עכשיו אנחנו מקבלים תקציב בעבור 12 ילדים.

נתן וטין: לא הייתי גוזל את הזמן של כל הקהל היקר בשביל פרויקט אחד כזה קטן, אבל אחרי שש שנים הוכחנו שהצלחנו להקים מודל שמטפל ב-128 ילדים בתקציב שמועדוניות אחרות יכולות לטפל רק ב-12 ילדים.

נתן וטין: אנחנו מקבלים תקציב רק בעבור 12 ילדים, שמאפשר לנו רק 20% של התקציב.

נתן וטין: אני מנצל את ההזדמנות לנסות להזמין אתכם, השר ומנכ"ל המשרד, למועדונית ולנסות לקבוע את המודל החדש ולעזור לנו להפיץ את המודל הזה בכל הארץ.

נתן וטין: תודה.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

רותי דריהם: חוק פעוטות בסיכון, שהעלות שלו היא נמוכה, מקסימום מאה מיליון שקלים, הוא הבסיס בעצם לחוסר מודעות בתחומים האחרים.

רותי דריהם: כל הסל הוא חשוב, אבל אני חושבת שאם נשים עכשיו את הכף על הנושא הזה ונתחיל מאפס עד שלוש, אני מקווה שבעתיד לא נצטרך נווה חורש ו"צופייה".

רונית הרמתי-אלפרון: אני רוצה להעיר הערה שהיא לא תקציבית.

רונית הרמתי-אלפרון: בחדר הזה התקבל חוק שינוי לפקודת העיריות של ועדה למעמד הילד בכל רשות עירונית.

רונית הרמתי-אלפרון: לפי דוח מבקר המדינה האחרון בנושא הזה של ילדים בסיכון, אחת הבעיות הרציניות היא בעיה של תיאום בין כל הגופים גם ברמה של הרשות המקומית.

רונית הרמתי-אלפרון: ההמלצה של הדוח כנראה לא היתה מודעת לעובדה שכבר עבר חוק שהעביר את הנושא של קיום ועדה כזאת, היתה שתהיה ועדה שתרכז את הנתונים ותסייע לארגון יעיל בתוך כל רשות מקומית, משום שנעשים הרבה דברים שהם מקבילים.

רונית הרמתי-אלפרון: אתמול התוודענו לעובדה שבירושלים, למשל, קידום נוער ושירות לנוער וצעירים חברו יחד כחטיבה יחד, בדיוק למגמה הזאת, כבר כמה שנים הם עובדים במשותף.

רונית הרמתי-אלפרון: שמואל אבואב החליט לסייע לנו להפיץ את הנושא הזה, וכל היושבים כאן יוכלו לפעול ביישובים שהם נמצאים בהם במסגרת ועדה כזאת.

שלמה בניזרי: אני מסכים עם מר קדמן שיש לנו בעיה עם האוצר, ויש לנו בעיה בתור שרים שמנהלים אותנו.

שלמה בניזרי: יותר מזה, היום יש ניסיון נואל של אנשי האוצר להשתלט על הביטוח הלאומי, וזה החלק החזק של החברה החלשה במדינת-ישראל.

שלמה בניזרי: גם שם מנסים לנגוס ולהשתלט.

שלמה בניזרי: אנחנו משתדלים, כמובן, למנוע את זה.

שלמה בניזרי: חלק מהגזרה האחרונה, של 280 מיליון שקלים, זה חלק מאותה מחשבה שלהם.

שלמה בניזרי: דיברתם פה על הזנחה שעולה למדינה יותר כסף בסופו של דבר.

שלמה בניזרי: זה לא רק במשרד הזה, אותה בעיה היתה לנו במשרד הבריאות, ששם ניתנו 2%-3% תקציבים למניעה, כי המדיניות היתה של כיבוי שריפות.

שלמה בניזרי: לגבי המגזר הערבי, בשנים 1994-1998 היתה מגמה חיובית ביותר בתחום של רווחה במגזר יהודי, עלייה של 81%, ובמגזר הערבי עלייה של 144%, במגזר הבדואי 398% ובמגזר הדרוזי 117%.

תמר גוז'נסקי: פיצלו את לשכות הרווחה.

שלמה בניזרי: שלא ייווצר רושם שחלילה במגזר הערבי יש איפה ואיפה.

שלמה בניזרי: אדרבה, אני חושב שהמדיניות של אפליה מתקנת חלה בשנים הללו.

שלמה בניזרי: המשרד שלנו גיבש תוכנית פעולה לקידום במגזר הערבי, שעלותה היא 227 מיליון שקלים.

שלמה בניזרי: הגשנו את הבקשה לאוצר.

תמר גוז'נסקי: במסגרת ארבעה מיליארד השקלים לא נכנס כלום לילדים.

שלמה בניזרי: לגבי השאלה המרכזית שעלתה פה, ה-matching של 75%.

שלמה בניזרי: אני מתפלא שבעבר לא טיפלו בנושא הזה.

שלמה בניזרי: המנכ"ל הקים בימים האחרונים ועדה, שכוללת נציגים של השלטון המקומי, אנשי האקדמיה, משרד העבודה והרווחה וגורמים אחרים, שהמטרה שלי היא לחלוקת המשאבים בצורה הנכונה לאותן רשויות חלשות שאינן יכולות לעמוד באותו נטל של 25%.

שלמה בניזרי: הוועדה אמורה להגיש לי את המסקנות עד סוף אוגוסט, ואנחנו מקווים שנוכל להגיע לפתרון האמיתי של המצוקה הזאת של הרשויות החלשות.

שלמה בניזרי: אני מקווה שהגענו עכשיו ל"ברוך אומר ועושה".

יצחק חזן: עו"ד נתן ויטן, המשרד הקצה את חלקו לטובת הפרויקט הזה בימים האחרונים.

יצחק חזן: לגבי עולי אתיופיה, יש ועדה ברשות מנכ"ל משרד ראש-הממשלה לשעבר, רפי פלד, שבה עלו הצרכים, במיוחד הנושא של הכשרה ותעסוקה לנוער יוצאי אתיופיה.

יצחק חזן: בנושא הזה מיד עם היכנסו לתפקיד של אביגדור יצחקי הוא אמור לכנס בימים הקרובים את ועדת המנכ"לים, על-מנת לתת מענה, גם מקורות וגם משאבים וגם מסלולי הכשרה כדי שנראה את זה לטווח ארוך.

יצחק חזן: הסוגיה של מיפוי ואיתור מוקדם היא סוגיה כאובה.

יצחק חזן: ברגע שמשקיעים בהתחלה אז רואים פרות בעתיד.

יצחק חזן: יש לנו בעיה, כי אנחנו עוסקים היום בשוטף, בהשמה וטיפול, לא מתעסקים בקטע של האיתור המוקדם.

יצחק חזן: בעוד כמה דקות אני יוצא לוועדה למאבק באלימות במשפחה, ושם בין היתר תעלה הסוגיה של עיגום משאבים כדי לעלות על בעיות שקורות יותר מוקדם.

יצחק חזן: ברגע שנראה את זה לא רק בבחינת משרד העבודה והרווחה, אלא בבחינת משרד החינוך, משרד הבריאות וכלל הגורמים שמתעסקים בנושא הסיכון, אני מאמין בדרך הזאת ועל-ידי מעקב אמיתי של אחת לחודש לפחות נוכל לראות את הדברים האלה, כדי שנוכל להפנות את המשאבים כבר בתחילת התהוות הבעיה ולא כשהיא כבר שוקעת בגיל הרבה יותר מבוגר.

יצחק חזן: יש לנו גם בעיה של קיצוץ של 74 מיליון, שזאת גם בעיה שמעיקה עלינו.

יצחק חזן: חלק הניכר מהסיפור של המסגרות והמכסות ולדעתי חלק ניכר מהבעיות שהועלו פה יוכלו לבוא לפתרון באמצעות אותם 74 מיליון שקלים.

יצחק חזן: זה לוקח לנו את כל הרזרבות.

תמר גוז'נסקי: זמנו של השר לא עומד לרשותו, ולכן אנחנו נאלצים לסיים את הדיון להיום.

תמר גוז'נסקי: בחלק מהנושאים נמשיך ונדון בהמשך, נזמין את הנוגעים בדבר במשרד העבודה והרווחה ונתאם דיונים נוספים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להודות לך, אדוני השר, שהגעת.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה ששום קיצוץ לא יפגע בילדים בסיכון, ובמיוחד באלף המכסות האלה.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה שהראייה הכוללת תגבר ושנוכל לקדם את החקיקה שאדוני דיבר עליה.

תמר גוז'נסקי: אני גם מקווה שיהיה רעש ציבורי, למשל אני לא ידעתי שיש כוונה לקצץ מ-1.6 ל-1.5 שקלים קצבאות ילדים.

תמר גוז'נסקי: בהזדמנות חגיגית שמדברים על משפחות מרובות ילדים ועל הוויכוח שקיים, אם צריך או לא צריך, אז מקצצים בכל הקצבאות 280 מיליון?

תמר גוז'נסקי: זה נעשה בחשאי, בלי להביא את זה לשום דיון ציבורי.

תמר גוז'נסקי: אנחנו זוכרים מהעבר, שפעם קיצצו קצבאות ילד ראשון ושני ועשו כל מיני התחכמויות לקצבאות הילדים, ואני חושבת שזה נושא חשוב מאוד.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה שבמקביל גם נקדם את החוק וגם נעשה את הניסוי.

שלמה בניזרי: אני מברך על הדיון הזה ומקווה שיהיו עוד דיונים בוועדה.

שלמה בניזרי: אנחנו נשמח להשתתף ולשתף אתכם פעולה.

שלמה בניזרי: אני חושב שאתם המנוף שלנו לביצוע המדיניות בכוח כל הגופים פה.

שלמה בניזרי: למדתי מניסיוני במשרד הבריאות, שברגע שיש זעקה ציבורית, זה מועיל.

שלמה בניזרי: הראיה היא תרופת ההרצפטין שהתאחדנו כל הכוחות והצלחנו להגיע גם לתרופת ההרצפטין וגם להגדלת סל ל-255 מיליון שקלים.

שלמה בניזרי: אם היתה היום תקשורת בנושא הזה זה היה מסייע לנו כי אני חושב שלתקשורת יש רגישות בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה לכולם.

תמר גוז'נסקי: אני נועלת את הישיבה.