הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 100, 2001-05-21 11:30

תמר גוז'נסקי: מעמד הילד.

תמר גוז'נסקי: על סדר היום תיאום בין משרדי בטיפול בילדים עם צרכים מיוחדים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו תיאמנו את הישיבה עם פרופסור אשר אור-נוי ממשרד הבריאות, שהיה שותף לדיונים הקודמים שלנו שנגעו לתיאומים בין המשרדים וגם בין משרד החינוך והתרבות למשרד הבריאות ומשרד החינוך והתרבות מול קופות החולים וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה שפרופסור אשר אור-נוי יצטרף אלינו במהלך הדיון, ומאחר שנמצאים פה נציגים מכובדים של המשרדים, אני מניחה שנוכל לקבל תשובות.

תמר גוז'נסקי: לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי בעקבות הבעייתיות שעלתה סביב העניין של איבחונים פסיכולוגיים לצורך הסכמה של ילדים בגיל הרך, ילדים מתחת לגיל 5 ומתחת לגיל 6, אשר זקוקים למסגרות החינוך המיוחד – שאנחנו, כעובדי קופות החולים ועובדי המכונים להתפתחות הילד במשרד הבריאות, קיבלנו הוראה שלא לאבחן את הילדים איבחונים פסיכולוגיים לצורך השמה, דבר שהיו עושים אותו במשך כל השנים שהמכונים קיימים בהן.

תמר גוז'נסקי: אחת המטרות של המכונים להתפתחות הילד היא להעריך את הצרכים של הילדים עם הצרכים המיוחדים באופן הכוללני ביותר.

תמר גוז'נסקי: מטרה נוספת – הייתה הרגשה שלנו, כאנשי מקצוע, כפסיכולוגים התפתחותיים, שנעשות החלטות שנוגעות לעבודה המקצועית שלנו כפסיכולוגים לגבי מה ייעשה, איפה ואיך, בלי כל התייעצות אתנו.

תמר גוז'נסקי: אנחנו קיבלנו את ההוראה כשהיא "מונחתת" עלינו - איש לא שאל לדעתנו.

תמר גוז'נסקי: בהמשך המהלך אנחנו ניסינו לבדוק עם השותפים שלנו במערכת החינוך בשפ"י (שירות פסיכולוגי ייעוצי), ונפגשנו עם הפסיכולוגית האחראית בשפ"י, הגברת עדי ניר-שיא.

תמר גוז'נסקי: התברר לנו שהם במצב לא כל כך שונה במובן הזה, שגם הם לא היו שותפים בתהליך, ומצאנו שהשפה המשותפת המקצועית בינינו קיימת.

תמר גוז'נסקי: הרצון לשיתוף פעולה לעבודה משותפת, לחשיבה משותפת, קיים, אלא שישנם גורמים אשר מפריעים לעניין הזה להתקיים.

תמר גוז'נסקי: יש אולי גם מקום לעבודה של פסיכולוגים התפתחותיים במערכת החינוך.

תמר גוז'נסקי: צריך לחשוב מה תהייה החלוקה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו במשך שנים רבות עובדים בשיתוף פעולה, שברמת השטח, לפחות מהניסיון שלי באזור השרון, הוא טוב ומספק לשני הצדדים, עם הרבה מאוד הערכה הדדית, עם הרגשה שאין דורכים זה לזה על היבלות, ואנחנו סומכים על השיפוט של המערכות החינוכיות לגבי החלטות, לגבי איזו מסגרת חינוכית ילד מסוים אכן מתאים ולגבי פתיחה של מסגרות חינוכיות חדשות.

תמר גוז'נסקי: אני יכולה להעיד שבאזור השרון פתחנו במשותף מסגרות רבות מאוד לתועלתם של הילדים ולהקלה על ההורים, והעבודה בשטח נעשית.

תמר גוז'נסקי: חבל שיהיו גורמים שיפריעו להמשך העבודה הזאת.

תמר גוז'נסקי: זאת בעצם הפניה שלנו - אלה הם עיקרי הדברים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש מרכיב שלישי, שלצערנו היום עדיין לא היה, אבל לאט-לאט צריך ללכת שלב אחר שלב, וזה משרד העבודה והרווחה, שגם אתו אנחנו עובדים בשיתוף לגבי ילדים שסובלים מפיגור וצריכים שיקום.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שגם שם צריך שיתוף.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: פרופסור אשר אור-נוי, ספר לנו בבקשה איך זה

תמר גוז'נסקי: אשר אור-נוי: זו דוגמה למקרים לא מעטים, שבהם עלול להיעלם

תמר גוז'נסקי: לפני כ8- חודשים או קצת יותר מזה, באו נציגי קופות החולים ואמרו: עניין האיבחון לקראת השמה איננו מופיע בסל השירותים בתחום חוק בריאות ממלכתי - וזה אומנם נכון.

תמר גוז'נסקי: כאשר בדקנו את העניין במשרד הבריאות לא הייתה לנו ברירה - וזאת המציאות - קופות החולים לא תוקצבו לעניין הזה מהרגע הראשון.

תמר גוז'נסקי: הן עשו את זה במשך כל השנים מטוב לב, גם את זה מותר להגיד, ובסופו של דבר, כאשר הן חושבות שיש צורך בקיצוצים כאלו או אחרים של שירותים שהם אינן מחויבות לתת, "יצא הכורת" גם על השירות הזה.

תמר גוז'נסקי: אשר אור-נוי:

תמר גוז'נסקי: אנחנו מנסים ככל האפשר שלא לפגוע בילדים.

תמר גוז'נסקי: קודם

תמר גוז'נסקי: מדובר באותם ילדים, שהם כ1,000- ילדים בשנה.

תמר גוז'נסקי: אלה המספרים שקיבלנו ממשרד החינוך, שבהם למעשה גורם חינוכי או קהילתי או הורים – אין זה חשוב מי – חושב, או מתעורר צורך לשקול את ההשמה על החינוך המיוחד, והילדים הללו מופנים להערכה התפתחותית לאחת המטרות המרכזיות, שהיא שאלה של השמה או אי השמה.

תמר גוז'נסקי: לגבי הילדים הללו, קופות החולים אינן מחויבות לספק את השירותים הפסיכולוגיים-איבחוניים; הן אינן מחוייבות לספק את כל מה שמסביב לזה – שירותים סוציאליים, ישיבה עם המשפחה וכל הדברים הללו.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מאין עוברים מיליון השקלים?

תמר גוז'נסקי: הזה.

תמר גוז'נסקי: לקופות החולים אין המקור התקציבי הזה.

תמר גוז'נסקי: השאלה היא אם זה חלק מחוק החינוך המיוחד או לא - זאת אחת הנקודות שבעצם לא לובנה בעבר, כי לא היה צורך ללבן אותה.

תמר גוז'נסקי: ברור שמבחינת החוק או חוק בריאות ממלכתי אין תקצוב לעניין הזה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על אגורות, ואינני צריך שוב להדגיש עד כמה זה פוגע בילד, במשפחה, בעצם הליך ההשמה - ובמקצוע הזה שיש לו ייחודיות יוצאת דופן, של פסיכולוגיה התפתחותית, שהפסיכולוגים החינוכיים גם לו היו משופעים בכוח אדם וגם לו היו רוצים לעשות את זה, לא היו יכולים לעשות זאת.

תמר גוז'נסקי: צריך.

תמר גוז'נסקי: אני דוחה בשאט נפש את העניין שנתנו הוראות שלא לעשות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו כן עושים את ההערכות האלו, אבל אנחנו איננו עושים את זה במערכת שהיא "תלוית זמן".

תמר גוז'נסקי: אנחנו גם איננו ערוכים לעשות זאת במערכת שהיא "תלוית זמן".

תמר גוז'נסקי: בנימין גליק: לא, אנחנו לא עשינו זאת.

תמר גוז'נסקי: בנימין גליק: אני יודע שאנחנו נתנו הוראות אצלנו לעשות את

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: הוויכוח הוא ויכוח, ופרופסור אשר אור-נוי אמר

תמר גוז'נסקי: השקלים האלה שחולקו בין 4 קופות החולים הם שגרמו להתמוטטות הכלכלית של הקופות האלה.

תמר גוז'נסקי: אבל הילד הבודד האחד, שבגלל שלא ניתן לו האיבחון הזה הוא נתקל בקשיים בהשמה, אני חושבת שאנחנו עושים לו עוול שאי אפשר למדוד אותו אף בשקלים.

תמר גוז'נסקי: השאלה מופנית אליך, באותה המידה גם לנציגים של קופות החולים האחרות.

תמר גוז'נסקי: אין זה דבר חדש.

תמר גוז'נסקי: זה לא פרץ לפני חצי שנה.

תמר גוז'נסקי: קופת חולים מאוחדת לא נתנה מתחת לגיל 5.

תמר גוז'נסקי: היום יש החרפה בעניין הזה משום שצריך לעבוד בצורה מסודרת.

תמר גוז'נסקי: בנימין גליק: לא נתנו השמות של גיל 5.

תמר גוז'נסקי: בנימין גליק: אני אומר שאין זה דבר שניתן בעבר בצורה גורפת.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מתי באופן רשמי פניתם למשרד הבריאות?

תמר גוז'נסקי: אשר אור-נוי: לא.

תמר גוז'נסקי: לפני פחות משנה.

תמר גוז'נסקי: למעשה, מה שאת ביקשת

תמר גוז'נסקי: בנימין גליק: עניין ההערכה של מספר הפונים איננו נכון

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: משום מה?

תמר גוז'נסקי: יודע.

תמר גוז'נסקי: אבל אלינו מגיעים גם כך וכך ילדים, שבחלקם המכריע אנחנו מוצאים אותם תקינים שאינם מתאימים למערכת.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת: לנו יש העבודה הכפולה והמכופלת, שאף אחד איננו יודע עליה, שנעשית על ידי הפסיכולוגים.

תמר גוז'נסקי: אתם תגידו לי גם כמה ילדים אינם צריכים להגיע להשמה מכל אלו - הרי לא כולם מגיעים להשמה.

תמר גוז'נסקי: גדול מאוד במערכת - לא של 1,000 ילדים שהפסיכולוגיות עושות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מעריכים שיש לנו 3,000 ילדים שאנחנו צריכים להעריך אותם.

תמר גוז'נסקי: אין לנו גם כוח האדם, כמו במקצועות אחרים, שיכול לעמוד בזה, מעבר לעניין התקציבי של מיליון השקלים או 2 מיליון השקלים.

תמר גוז'נסקי: בנימין גליק: אותן פסיכולוגיות עושות את זה גם לא להשמה.

תמר גוז'נסקי: אירית גיל: אני מצטרפת לדברים של דוקטור בנימין גליק.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: ומה יהיה עם הילדים?

תמר גוז'נסקי: צורה, אבל אי אפשר לפנות לקופות החולים

תמר גוז'נסקי: קריאה: מי יעשה את זה "במקום"?

תמר גוז'נסקי: בתוך המכונים, אבל צריך לתת את התקצוב הראוי.

תמר גוז'נסקי: זה לא ייתכן שאנחנו נמשיך שנה אחרי שנה לעשות את זה בלי שום תקצוב לכך.

תמר גוז'נסקי: אין ויכוח שמבחינה מקצועית מן הראוי שזה יהיה כתהליך אחד.

תמר גוז'נסקי: משתפי פעולה ולגמור את הבעיה, כי ההורים מאוד סובלים, והילדים יהיו ניזוקים בשנה הבאה.

תמר גוז'נסקי: אני מציע שאנחנו נשתף פעולה ברמה זמנית ונקבל התחייבויות ממשרד החינוך והתרבות.

תמר גוז'נסקי: אלא שמשרד החינוך והתרבות איננו מוכן לרכוש את

תמר גוז'נסקי: לאה שקד: אני רוצה "לחדד" פה נקודה שמאוד מפריעה לי,

תמר גוז'נסקי: בשנים הקודמות זה עבר מאוד יפה, והשתמשנו במידע של ילדים שממילא טופלו על ידי המכונים להתפתחות הילד, וביקשנו מאוד יפה שאם מישהו במכון להתפתחות הילד, או הצוות, חשב שהילד הגיע לאיזה שהוא צומת שבו אין הוא יכול ליהנות משירותים קיימים בקהילה, שהוא יפנה לחינוך המיוחד; ולא רצינו להתחיל את כל תהליך האיבחון מנקודה של אפס, כי זה אכן גם איננו דבר נכון לעשותו.

תמר גוז'נסקי: קריאה: מדוע?

תמר גוז'נסקי: אנחנו נפנה לאיבחונים.

תמר גוז'נסקי: לאה שקד: לא רק מי שעבר את המכון להתפתחות הילד הולך

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש לנו שני מסלולים או "שתי משוכות".

תמר גוז'נסקי: יש

תמר גוז'נסקי: לאה שקד: מתוקף החוק בוודאי שלא.

תמר גוז'נסקי: לאה שקד: מתוקף חוק החינוך המיוחד בוודאי לא.

תמר גוז'נסקי: שפ"י יצטרך

תמר גוז'נסקי: אשר אור-נוי: אני רוצה להבהיר:

תמר גוז'נסקי: לכן באו יועצים משפטיים של משרד הבריאות ואמרו לנו שגם לגיל הרך, כל מה שכרוך באיבחון של הילד לקראת ועדת השמה הוא בעיה של משרד החינוך והתרבות.

תמר גוז'נסקי: אינני יודע אם זה נכון או לא - אני אינני משפטן, ואינני נכנס לזה.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: הוא מדבר על חלק מ1,000- הילדים.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אני פותחת את הדיון להערות נוספות.

תמר גוז'נסקי: יהודים, כל כך הרבה אנשים, לדון במיליון השקלים.

תמר גוז'נסקי: יש לי פתרון, אולי מצחיק, ואולי זה יהיה "רעיון מבריק".

תמר גוז'נסקי: היות שאנחנו יודעים כמה ילדים זכאים להחזר טיפולי מקופות החולים, וקופות החולים - בלי להתנצח אתן - קצת מעייפות את ההורים בקבלת ההחזר, אני חושב שזה הרבה יותר ממיליון השקלים.

תמר גוז'נסקי: קריאה: אנחנו מפעילים מכונים.

תמר גוז'נסקי: לצערנו הרב הם פרטיים, כי

תמר גוז'נסקי: בנימין גליק: אני חושב שזב חסר רסן, שזאת חוצפה ממדרגה

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: דוקטור בנימין גליק, יכול אדם לומר את כל מה

תמר גוז'נסקי: טלי גל: צר לי מאוד על העובדה ששירותים או איבחון של

תמר גוז'נסקי: אינני מבינה את הדחייה של ההצעה של קופות החולים שיכול להיות שיהיה פתרון לזה - שמשרד החינוך והתרבות ייתן את השירותים.

תמר גוז'נסקי: לא בדקתי את זה לעומקו של עניין, אבל יכול להיות שזה יהיה הפתרון.

תמר גוז'נסקי: לאה שקד: לכן אמרתי שאין אני האדם שיכול לענות על זה.

תמר גוז'נסקי: אשר אור-נוי: היא נדחתה על ידי משרד החינוך במקומות

תמר גוז'נסקי: חיה יגודה: מדובר כאן כל הזמן בגיל הרך.

תמר גוז'נסקי: רציתי הבהרה

תמר גוז'נסקי: אשר אור-נוי: זה רק לעניין של השמה.

תמר גוז'נסקי: כל דבר אחר - מחויבים

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: הבעיה היא במעבר בין הילד כצרכן בריאות לבין

תמר גוז'נסקי: חיה יגודה: חוק החינוך המיוחד קובע שוועדת השמה יכולה

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אבל מי משלם?

תמר גוז'נסקי: דליה גלבוע: אותי מדאיג לא רק מי משלם, אלא גם מי מבצע -

תמר גוז'נסקי: בתיה קראוס: אני רוצה להתייחס לאותם ילדים שכרגע כן

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לשאול עוד שאלה שקשורה לישיבה האחרונה שהייתה פה בחודש פברואר, שעדיין לא קיבלנו עליה תשובה - שהייתה פה איזו שהיא התדיינות בין קופת חולים כללית לבין פרופסור אשר אור-נוי, וניסיתי על ידי חוק חופש המידע למצוא מי האחראי לזה במשרד הבריאות, ולא הצלחתי.

תמר גוז'נסקי: קופת חולים כללית העלתה פה בפעם שעברה את זה שהם הוציאו מדיניות לגבי אילו טיפולים יכולים לקבל ילדים שנמצאים בתוך מערכת החינוך המיוחד, והם אינם מוכנים לתיתם לנו.

תמר גוז'נסקי: את סל השירותים בתחום התפתחות הילד.

תמר גוז'נסקי: אנחנו

תמר גוז'נסקי: אשר אור-נוי: זה מסמך שמקובל גם על דעת קופות החולים, וזה

תמר גוז'נסקי: בתיה קראוס: אם אני מפרסמת את זה, האם הורים יכולים לבוא

תמר גוז'נסקי: בנימין גליק: זה לא פרובוקטיבי כלל.

תמר גוז'נסקי: במסמך מצוין שמחליט

תמר גוז'נסקי: בתיה קראוס: כל דבר מקצועי על פי החוק.

תמר גוז'נסקי: האם מצוין שם מה

תמר גוז'נסקי: בנימין גליק: מצוין שיש רופא שיקומי או רופא התפתחותי.

תמר גוז'נסקי: שהוא

תמר גוז'נסקי: בתיה קראוס: "אחרית הימים".

תמר גוז'נסקי: מבחינתי תודה רבה.

תמר גוז'נסקי: איך למצות את הזכויות שלהם, והסיפור הוא על אישה אתיופית שהלכה לפגישות האלה, ולימדו אותה מה שלימדו אותה, והיא הגיעה לרופא; והרופא אמר: 'את צריכה לעשות כך וכך!', ואז האישה האתיופית אמרה: 'אני רוצה חוות דעת שניה'.

תמר גוז'נסקי: הרופא אמר לה: 'מה פתאום?

תמר גוז'נסקי: לא היה ולא נברא!', ואז היא הוציאה את הנייר הזה ואמרה: 'אבל כתוב'.

תמר גוז'נסקי: יעל מונר: יש לי ילדה עם CP שהייתה צריכה השמה בגיל 15

תמר גוז'נסקי: ליאורה ברק: אני חושבת שזאת אחת הבעיות הכאובות ביותר שיש

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאת הבעיה הזאת צריך יהיה לפתור במסגרת של איזו שהיא ועדה שיהיו בה אנשי מקצוע - לא רק אנשי תקציב, אלא גם אנשי מקצוע, שיגידו קודם כל ויבנו את מערכת הצרכים של הילדים האלה לאורך השנים.

תמר גוז'נסקי: הילדים שמגיעים למכון - גם אם החוק שלנו היום 'מכסה' אותם, ואני יודעת שהוא 'מכסה' אותם עד גיל 9.

תמר גוז'נסקי: נכון, פרופסור אשר אור-נוי?

תמר גוז'נסקי: ליאורה ברק: אבל החוק אומר שהוא צריך 'לכסות' אותם.

תמר גוז'נסקי: אנחנו

תמר גוז'נסקי: רבקה שינפלד: אני מדברת בתור אם.

תמר גוז'נסקי: אני די ב"צומת" בין מר

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: משפחה אומנת?

תמר גוז'נסקי: "עלה".

תמר גוז'נסקי: כאשר הרופא ראה את הילד עומד, הוא התחיל לבכות, כי הילד הזה בשלושה השבועות הראשונים היה רק פוקח עין - יותר מזה הוא לא עשה כלום.

תמר גוז'נסקי: אחר כך עברנו לירושלים.

תמר גוז'נסקי: הוא עבר לחינוך המיוחד, ובמקביל היינו בקופת חולים מאוחדת.

תמר גוז'נסקי: עד שיש התור לרופא, לדוקטור בנימין גליק שהכיר אותי, ואחר כך: חכי לתור עוד פעם לאיבחון; הילד הוא כבר בחינוך המיוחד, ואו אז הוא אינו צריך לקבל את הטיפול.

תמר גוז'נסקי: אזיי עכשיו נחכה להעביר אותו לחינוך הרגיל, ואז צריך לעשות איבחון בשביל לקבל את החינוך הרגיל.

תמר גוז'נסקי: אזיי עכשיו הוא כבר עבר לחינוך הרגיל, אבל עכשיו הוא כבר בן 6, הוא כבר עבר את הגיל - הוא איננו זכאי לטיפול.

תמר גוז'נסקי: לכן אנחנו עכשיו כותבים מכתבים, ואומרים לנו שבאופן מיוחד הוא יהיה זכאי עד גיל 7.

תמר גוז'נסקי: עכשיו שוב צריך לחכות לתור אצל דוקטור בנימין גליק במכון להתפתחות הילד.

תמר גוז'נסקי: רבקה שינפלד: 3 חודשים.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על נכון ללפני שנה.

תמר גוז'נסקי: 5

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לשלב גם את משרד החינוך והתרבות, כי אני ישבתי בוועדת השמה בעניין המעבר מהחינוך המיוחד לחינוך הרגיל, ושם אמרו לי: אם את רוצה תלמוד תורה לילד שלך - ו19,000- ילדים בירושלים לומדים בתלמודי תורה - הילד שלך לא יקבל שום עזרה.

תמר גוז'נסקי: זה נקרא 'חינוך פטור'.

תמר גוז'נסקי: בחינוך הפטור אין כיתות מקדמות.

תמר גוז'נסקי: אין סייעות התפתחותיות.

תמר גוז'נסקי: אין שילוב.

תמר גוז'נסקי: אין שום דבר.

תמר גוז'נסקי: כל הנטל נפל עלינו בתור הורים.

תמר גוז'נסקי: באיזה שהוא שלב, כשהייתי אצל דוקטור בנימין גליק, הבאתי לו ספר שאני כתבתי.

תמר גוז'נסקי: אני אמרתי לו שהורים לילד בחינוך המיוחד צריכים לשלם במכולת וצריכים לשלם שכר דירה.

תמר גוז'נסקי: ילד עם צרכים מיוחדים הוא 'פרוייקט' להורים, וההורים לא תמיד מסוגלים לעמוד בפרוייקט הזה.

תמר גוז'נסקי: כרגע הפרוייקט שלי זה לשלם במכולת.

תמר גוז'נסקי: אני אינני מסוגלת לשלם לילד את כל הצרכים הנוספים שהוא זקוק להם.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה אנחנו יכולים לומר לך, גבירתי, מלבד הכעס

תמר גוז'נסקי: רבקה שינפלד: אני עובדת בתור רכזת ילדים במינהל הקהילתי,

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: כל הכבוד לגבירתי על שמצאתם את הכוח לדאוג

תמר גוז'נסקי: רבקה שינפלד: החינוך המיוחד מקבל מעט - הוא מקבל "פירורים".

תמר גוז'נסקי: לאה שקד: מבחינת תלמידים הזכאים על פי חוק החינוך

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: למה אין הן קיימות?

תמר גוז'נסקי: את 80,000 שעות השילוב ומחלקים למגזר הערבי ולמגזר החרדי, היינו "עושים צחוק מעצמנו", ואז לגבי כל ילד - אם היום במגזר הרשמי הממוצע בחינוך הרגיל ניתנת בערך שעה לילד, היינו מגיעים אולי ל10- דקות לתלמיד, וכמובן אין בכך שום היגיון.

תמר גוז'נסקי: האחרות לאותו מינימום שגם אנחנו איננו

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם ישנה תוכנית?

תמר גוז'נסקי: למשך 3 שנים, כל שנה 4,000 שעות.

תמר גוז'נסקי: לאה שקד: את מה שעדיין אינו קיים, ולא הגיעו להסדר

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: חברים, אנא פנו לבג"ץ, כדי שמשרד החינוך

תמר גוז'נסקי: לאה שקד: אבל מתוך ידיעה שבמגזר החרדי אין שעות שילוב

תמר גוז'נסקי: הדבר שאיננו "מכוסה" לחלוטין, לא בחינוך הרשמי ולא בחינוך המוכר, זה תלמידים המשולבים על בסיס פרטני במסגרת הרגילה, מתוך איזו שהיא הבנה שאלה אותם הילדים שמקבלים את זה באמצעות חוק ביטוח בריאות ממלכתי, כי הם אינם "מכוסים" על ידי חוק חינוך מיוחד.

תמר גוז'נסקי: רגיל ואיננו מקבל שם דבר, הן אמורות לתת לו?

קריאה: הבריאות המיוחד.

קריאה: שהמטרה שלו היא להביא למצב האידיאלי: שניתן לשלב ילד בחינוך הרגיל, שהוא יבוא לחינוך הרגיל עם סל אישי, שהוא יוכל ללכת, ושהשירותים לא יינתנו לפי המוסד אלא לפי הילד.

קריאה: מאחר שאנחנו מסכימים הסכמה מלאה עם משרד החינוך והתרבות שצריך, ככל שניתן, לשלב ילדים רגילים, ברור שקשה לילדים האלה לשבת יום שלם בלי סיוע מסוג כזה או אחר; אמנם עדיין דברים כאלה מתקדמים לאט לאט, אבל הרעיון הוא נכון.

קריאה: הרעיון הוא לנסות להתמודד עם המצב שגבירתי תיארה, של ילד שיושב על כיסא גלגלים, ילד שסובל מבעיות - אבל יכול ללמוד בחינוך הרגיל; אבל הוא יצטרך את הפיזיותרפיה פעם בשבוע או פעמיים בשבוע, כמובן לא בהיקף של החינוך הרגיל וכל המוסד שקיים.

קריאה: ואני חושבת שאם נעשה את זה, בסופו של דבר זה לא יכביד על המערכת - להפך, זה יקל על המערכת, כי ברגע שיש לך שירות מיוחד זה תמיד יותר קטן - הכיתות יותר קטנות.

קריאה: אנחנו מדברים על ילד שנכנס לכיתה רגילה של 30 תלמידים או 40 תלמידים, אבל מישהו צריך לעזור לו.

קריאה: אני חושבת שהרעיון הזה הוא מאוד מבורך, אבל אנחנו עדיין 'תקועים' עם אי אילו עניינים קודמים שצח"י עסוקה בהם.

קריאה: - הוויכוח של קופות החולים עם כל מיני גורמי מימון לכל מיני דברים.

קריאה: הוויכוח הזה לפעמים יכול למנוע מילדים טיפול בגיל הצעיר וגם בגילים קצת יותר בוגרים, שיכול להיות מאוד מאוד מכריע ובלתי הפיך למעשה לעתיד, ואחר כך בעתיד הטיפול הוא הרבה הרבה יותר יקר.

קריאה: אם לחבר את זה לכל הצרכים המיוחדים של הילדים, אני רק רוצה לסבר את אוזניכם שהייתה "ועדת מרגלית" לגבי ועדות השמה, ואחת ההמלצות הבולטות של "ועדת מרגלית" הייתה שוועדת השמה תעבור מסטטוס של ועדת השמה לוועדת זכאות, שהיא תגדיר את הצרכים של הילד ולא תקבע את הזכאות שלו לחינוך מיוחד או לאי זכאותו, שזה בעצם מה שהוועדה עשתה עד היום.

קריאה: קריאה: והם כבר גמרו "לשבת".

קריאה: תוכל לספר לנו מה קורה.

קריאה: סיימו "לשבת.

קריאה: " מה שאני כן יודעת לומר הוא שאין סיכוי ללכת עם סל פר תלמיד.

קריאה: התוספת התקציבית, גם בכנסת, היא בלתי אפשרית - מדובר במיליארדי שקלים, שכמובן אני אינני רואה שאנחנו עומדים לקבל.

קריאה: כן ייערכו התאמות בתוך מערכת החינוך.

קריאה: זה אורך זמן.

קריאה: היום הם מונחים אצל המנהלת הכללית של משרד החינוך.

קריאה: את משרד החינוך והתרבות ואת הנוגעים בדבר, והם יספרו לנו מה קורה באותן ועדות, ונשמע אם העלות היא מיליארדים או מיליונים.

קריאה: היו"ר תמר גוז'נסקי: אנחנו תמיד יודעים שבמהפכות מהסוג הזה, וזאת

קריאה: בת שבע גרנית: רציתי לשאול: הטיפולים שמדברים עליהם, האם

קריאה: לאה שקד: לא.

קריאה: כאשר אנחנו מדברים על תוספת למה שאנחנו

קריאה: בת שבע גרנית: מי אמור לתקצב אותם?

קריאה: בתוך המערכת.

קריאה: לאה שקד: יש.

קריאה: היו"ר תמר גוז'נסקי: אולי לא מצאת אותו, אבל יש מנגנון שמטפל בכוח

קריאה: לאה שקד: "סייעות טיפוליות".

קריאה: שהיא מהווה את הסיבה של הוועדה היום מעבר לעניין של ועדת ההשמה, וזה העניין של: האם יש צורך לוועדה בין מקצועית, בין משרדית, לענות על הצרכים של כל הילדים - הצרכים המיוחדים?

קריאה: חנה ברונר: אני רוצה להעלות איזה שהוא היבט שאני נתקלת

קריאה: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם גבירתי טוענת שההחלטה מבחינה מקצועית

קריאה: חנה ברונר: לא.

קריאה: אני אומרת שכאשר הורה מגיע אל פסיכולוג

קריאה: דליה גלבוע: בעניין הזה אני רוצה לומר שחוק החינוך המיוחד

קריאה: היו"ר תמר גוז'נסקי: שינוי חקיקה לחוק החינוך המיוחד?

קריאה: זה.

קריאה: אחת, שאינם בהכרח קשורים זה בזה.

קריאה: הפסיכולוג חבר ועדת ההשמה שמאפיין את חריגותו של התלמיד - זה לא אפיון לצורך של מתן אבחנה, אלא זה כדי לומר משהו למערכת החינוכית באיזו קטגוריה של שירותים הילד יכול להשתלב, ובעקבות זה גם איזו קטגוריה של שירותים הוא יקבל.

קריאה: אלה שני דברים שאינם קשורים - בין האבחנה לבין 'באיזה סוג של כיתה ישתלב הילד אחר כך?'.

קריאה: חוק הטיפול באדם המפגר קובע שהגוף היחידי שיכול לקבוע מי הוא האדם המפגר מבחינת אבחנה הוא ועדת האיבחון של השירות למפגר.

קריאה: אין זה עניין שנתון לוויכוח.

קריאה: כל היועצים המשפטיים - גם של משרד החינוך, גם של הכנסת וגם של משרד העבודה והרווחה - נאמר בו שהגוף היחידי שזכאי לתת 'כותרת' מי הוא האדם המפגר, ולכן גם משרד החינוך יכול לתת 'כותרת' של אדם מפגר - זה רק להשתמש בוועדת האיבחון של השירות למפגר.

קריאה: קריאה: הוא ישן.

קריאה: הוא איננו מהתקופה הזאת.

קריאה: בתמימותנו הרבה, שאנשים ישבו בוועדת ההשמה, בעבר פסיכולוגים קבעו מי הוא בעל הפיגור הקל ומיהו בעל הפיגור הבינוני - עד שמישהו העיר את תשומת לבנו שאנחנו עוברים על החוק, ולכן תוקנו ההנחיות, גם של משרד החינוך.

קריאה: הדבר היחידי שאנחנו ביקשנו, שאותו פסיכולוג חבר הוועדה לא יקבע כפרט על אדם שהוא אדם מפגר, מפני שאם לאו - הוא עובר על החוק, והוא גם מכתים אותנו.

קריאה: עדיין אותו תלמיד שיש לו צרכים כאלה או אחרים יכול ללמוד בכיתה לתלמידים עם פיגור קל או בכיתה לתלמידים עם פיגור בינוני, והוא לא ייפגע מבחינת רמת השירותים; ולכן עשו נא את האבחנה הזאת.

קריאה: החוקים השונים.

קריאה: ועדת השמה קובעת על פי חוות דעת, שאנשי מקצוע מביאים בפניה את ההחלטה לגבי לאן ילד צריך ללכת.

קריאה: אנשי המקצוע הם פסיכולוגים ואנשי חינוך.

קריאה: אותו הדבר לגבי חוק טיפול במפגרים.

קריאה: ישנה ועדת איבחון על פי החוק, שהיא קובעת מה הם דרכי הטיפול של האדם המפגר; אבל גם ועדת האיבחון הזו ניזונה מחוות דעת שהיא מקבלת מאנשי המקצוע - שהם פסיכולוגים, אנשי חינוך, פסיכיאטריים, עובדים סוציאליים.

קריאה: בחוק החינוך המיוחד, בקביעת הזכאות, כתוב שאם מגיע ילד שאובחן כבר - אזיי ועדת ההשמה תתחשב בקביעה של ועדת האיבחון על פי חוקת הטיפול במפגרים.

קריאה: נקבעה בחוק כפי שנאמר פה.

קריאה: השאלה היא איך זה עולה בקנה אחד עם הסמכויות שניתנו למשרד החינוך לקבוע את השירותים, והשאלה היא אם יש או אין סתירה.

קריאה: בחוק משנת 1969, הכוונה הייתה לתת למי שאובחן שירותים על ידי משרד העבודה והרווחה, שיש לו אגף, והוא נותן שירותים שהם חשובים מאוד למי שסובל מפיגור; ואנחנו היינו רוצים שהם ימשיכו לקבל את השירותים האלה.

קריאה: במקביל, אותם ילדים, או אותם בני נוער, זכאים גם לחינוך - ולכן גם משרד החינוך כמובן צריך להתייחס לילדים האלה.

קריאה: אטקה שטריינבאום: אני מאוד שמחה שזה לא יהיה כבדרך אגב, כי ועדת

קריאה: קריאה: אני רציתי לומר משפט אחד להרבה משתתפות פה:

קריאה: לארגונים, בנוגע למה שהילדים שלהם זכאים לו.

קריאה: קריאה: צריך לפנות למנהל בית הספר; אם אין זה עוזר -

קריאה: בתיה קראוס: פורום לילדים עם נכויות רב תחומיות מתעסק עם

קריאה: היו"ר תמר גוז'נסקי: אני רוצה להתייחס למה שהוחלט בתחילת ינואר

קריאה: אני מציעה, עוד לפני שהובטח התשלום, שהעניין הזה ייפתר - ואני מבקשת מכם שתחזרו לקופות החולים, ואנחנו גם נשלח את המכתב המתאים כדי שהעניין הזה ייפתר; ואני מקווה גם שבעקבות הדיון הזה והצרכים שהועלו פה אנחנו נפעל.

קריאה: יחד עם זאת, בתחום הזה של התפתחות הילד, בתחום הזה של ילדים עם צרכים מיוחדים, אנחנו עדיין נתקלים בהרבה מאוד מחסורים.

קריאה: חלק תוארו פה, וחלק לא תוארו פה - אבל הם קיימים.

קריאה: המחסורים נובעים מכך שהצרכים האלה נקבעים בסל, ובהבדל מסל התרופות וסלים אחרים שעולים ומתפתחים כל הזמן - טכנולוגיות רפואיות וכן הלאה - אתם יודעים שמאז שנכנס החוק, אם איני טועה במספר, סל התרופות והטכנולוגיות גדל בסביבות 60 אחוז.

קריאה: היו"ר תמר גוז'נסקי: מישהו אמר לי שזה גדל בצורה משמעותית.

קריאה: לעומת

קריאה: אני חושבת שכל העניינים האלה, כולל המחסור בקלינאי תקשורת (עניין היסטורי בוועדה הזאת), ודברים שונים אחרים, אם אנחנו לא נפתור אותם, זאת אומרת: במקביל להרחבת השירות לא נרחיב את מספר בעלי המקצוע או בעלי המיומנויות שיוכלו לתת את השירות, כי אז יהיה שירות על הנייר – כלומר, צריך לתת אבל אין שירות.

קריאה: אני מקווה שקופות החולים ייענו, ואנחנו נפעל

קריאה: לכולכם.

קריאה: תודה רבה.