הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 92, 2001-03-13 09:30

תמר גוז'נסקי: הפעם לעניין מתנות עם מסר אלים המחולקות לילדים.

תמר גוז'נסקי: אתמול שוב הייתה ידיעה על מקרה קשה של אלימות בבית ספר בבית שמש, ובלי להיכנס לפרטים של מה בדיוק קרה שם, העובדה היא שהמקרים של אלימות בין בני נוער בתוך בתי הספר ומחוצה להם - התופעה הזאת הולכת ומתפשטת, ואתמול הובאו נתונים שבמשך חודשיים נפתחו למעלה מ4,000- תיקים על עבירות אלימות בין בני נוער.

תמר גוז'נסקי: זה נוסף למקרים הקשים האחרים, שילדים הם קורבנות של אלימות מצד מבוגרים; אבל אנחנו עוסקים היום באלימות בין בני נוער.

תמר גוז'נסקי: אנחנו קיימנו כמה דיונים על העניין של אלימות בתקשורת, ביניהם גם דיונים יחד עם ועדת החינוך של הכנסת.

תמר גוז'נסקי: הוקמה ועדה שעוסקת בעניין הזה במסגרת הרשות השניה, לגבי פרסומות וכל השאלות המורכבות האלה של שימוש באלימות.

תמר גוז'נסקי: אני רואה שלמרות שישנה ועדה ושיש דיונים, עדיין אפשר לראות בפרסומות שמכוונות לילדים שימוש באלימות, וכולכם מכירים את המקרים האלה של ילדים שרבים על מוצר כלשהו, ומנצח זה שחזק ומצליח לסחוב מהשני את המוצר.

תמר גוז'נסקי: היה פעם תשדיר או פרסומת על מסעדה, שבסופו של דבר מנצח בו הילד האלים, הברוטלי והגס וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: התחושה היא שכל הזמן אתה רודף.

תמר גוז'נסקי: אתה מדבר על זה, ואתה עושה, ואתה פונה, וכן הלאה - וכל הזמן אתה נמצא במצב של רדיפה, וככל שהתחום הזה של פרסומת שמכוונת לילדים הולך ומתרחב, אנחנו בבעיה יותר גדולה.

תמר גוז'נסקי: הדיון היום בא לאחר שבשבוע שעבר קראתי כתבה בעיתון "ידיעות אחרונות" שעסקה בחלוקת מדבקות עם ציורים של סכינים, חתכים, פצע ירייה וכדומה.

תמר גוז'נסקי: יש פה דוגמה של מדבקה כזאת.

תמר גוז'נסקי: כפי שאתם רואים יש פה מסמרים ודם נוטף, ולמטה זאת כנראה שריטה.

תמר גוז'נסקי: הדבר הבסיסי פה הוא דם, ולמעלה כתוב: "טאטו" וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: זאת דוגמה אחת, ואני מבינה שיש עוד דברים.

תמר גוז'נסקי: לכן ביקשנו את רשת בורגראנץ' לבוא ולהשתתף אתנו בדיון ולחשוב יחד מה לעשות.

תמר גוז'נסקי: הזמנו גם רשתות מזון אחרות, אבל הם לא הגיעו.

תמר גוז'נסקי: אני מביעה צער, כי בסך הכל אני חושבת שמההשתתפות יכלו ללמוד.

תמר גוז'נסקי: אנחנו איננו עושים פה בית דין.

תמר גוז'נסקי: אנו בסך הכל רוצים את טובת הילדים, ואני חושבת שלרשתות האלה יש השפעה, כי ילדים מבקרים שם; ילדים מקבלים מתנות; אני אינני יודעת מה כל אחד נותן מתנה - איני מתמצאת בעניין הזה.

תמר גוז'נסקי: אני רק מביעה צער שהם לא באו.

יוסי לובטון: פרופורציות למה שנראה, לפחות מתוך הכתבה בעיתון – הכותרת - כמשהו נורא ואיום.

יוסי לובטון: בסך הכל מתנות הילדים הם חלק כמעט בלתי נפרד היום מארוחות ילדים.

יוסי לובטון: זה אמצעי קידום מכירות שבלעדיו למעשה אי אפשר למכור לילדים היום, ובעצם זה משתנה ההחלטה העיקרי של ילדים כשהם בוחרים באיזו רשת מזון מהיר לבקר.

יוסי לובטון: מאחר שאנחנו רשת ישראלית, אנחנו גם מנסים להתאים את המתנות שלנו לאירועים שהם אירועים שמחוברים להוויה הישראלית, לחגים וכדומה.

יוסי לובטון: המתנה הזאת היא אחת מ10- מתנות שהוצגו בארון המתנות והובאו במיוחד לכבוד חג פורים.

יוסי לובטון: בדיעבד אין ספק שהיה פה חוסר טאקט בבחירת המתנה, למרות שאני חייב לציין כאיזה שהוא קו מנחה להמשך הפעילות של הוועדה ואיזו שהיא מערכת חינוכית שצריך להפעיל בעניין הזה, שזאת הייתה המתנה מבין 10 המתנות ש8- מתוכן היו מאוד לא אלימות - בין אם בובות, בין אם סיכות לראש לילדות וכדומה, בין אם ליצנים לחג הפורים; זאת הייתה המתנה הפופולרית ביותר.

יוסי לובטון: אין זה גורם לה להיות מתנה טובה, וזה איננו מצדיק את זה שהבאנו אותה, אבל זה רק מראה משהו על הדרישה בקרב הילדים, כי לילדים יש הזכות לבחור את המתנה מבין המתנות שמוצגות בארון הילדים.

יוסי לובטון: אנו מתנצלים על המתנה.

יוסי לובטון: נגמרות, ומתחילה סדרה חדשה.

יוסי לובטון: יאזל בימים הקרובים, כי כבר מופצת סדרה חדשה של מתנות שבהן אין שום זכר לאלימות - מתנות תמימות לחלוטין.

יוסי לובטון: מעבר להתנצלות ולאמירה שלא הייתה כוונה רעה, ואולי הייתה איזו שהיא חוסר חשיבה קדימה - וכאשר הסתכלתי אחורה על המתנות, אינני אומר שלא היו במהלך השנה מתנות שאפשר לומר שהן מתנות אלימות; היו מתנות שהן מתנות אלימות, אם זה דמויות כמו הדיג'ימון, שזאת סדרה מאוד פופולרית בערוץ הילדים, שמבוססת על דמויות שמשתמשות באלימות כדי להשיג הישגים…

תמר גוז'נסקי: הילדים, כי אז - כן.

יוסי לובטון: אלימות.

יוסי לובטון: הן מתנות שצריך דמיון מאוד מפותח כדי להפוך אותן למתנות אלימות.

יוסי לובטון: יחד עם זאת, אני מודה שאנחנו - כמו המתחרים - חוטאים מדי פעם בגלל הפופולריות של הדמויות האלה במתנות שאפשר לשייך אותן לעולם אלים.

אריה רוקח: במתנות מסוג זה, למרות שאני יודע בדיוק כמה הן פופולריות.

אריה רוקח: יחד עם זאת, אני רואה גם בדברים שמר יוסי לובטון אמר וגם בדברים קודמים שאת הזכרת בתוכניות טלוויזיה שהן כולם הורדו כתוצאה מלחץ ציבורי.

אריה רוקח: נדמה לי שצריך לעודד ולתמוך בלחץ ציבורי, כמו לגבי התמונות מהטלוויזיה עם הילד האלים, שאת מספרת שזה היה משהו באמת נורא.

אריה רוקח: אני חושב שצריך ליצור יותר ויותר לחץ ציבורי כל פעם שמופיע דבר כזה, כדי שהחברות הכלכליות האלה יחשבו פעמיים.

אריה רוקח: אני מניח שבורגראנץ' יתחיל לחשוב על מתנות מושכות אחרות לשנה הבאה - ולא להציג ולתת את זה.

אריה רוקח: הדמיון הוא גדול, אבל יחד עם זה אנשים אינם רוצים לעמוד בפני לחץ ציבורי - זה איננו מוסיף לעסקים.

תמר גוז'נסקי: עושים בבתי ספר?

תמר גוז'נסקי: מה קורה אם ילדים

אריה רוקח: וביקשו ממני להיות בוועדת החקירה.

אריה רוקח: רק

אריה רוקח: והתבקשתי לזה לפני שנכנסתי הנה.

אריה רוקח: מה שאני יודע עד עכשיו הוא שישנה איזו שהיא תגרה בין שני תלמידים - תלמיד בכיתה ט' ותלמיד בכיתה י'.

אריה רוקח: הצעיר הביא את אחיו ועוד ילד לעזרה, ותקפו את החבר.

אריה רוקח: ספר.

אריה רוקח: הוא מחביא את זה היטב היטב.

אריה רוקח: אתה כמוני יודע שאפשר למצוא דרכים לעקוף כל חוק.

אריה רוקח: אין חוק שאי אפשר לעקוף אותו.

אריה רוקח: היום אסור ללכת בסכינים לבית הספר, אבל כאשר תלמיד מחביא את הסכין אי שם בכיס, המורים אינם מחפשים בכליו.

עובדיה שרגאי: פרסומות - שבדיה, שהיא איננה ארץ

עובדיה שרגאי: המיועדת לילדים… והיא מנסה להעביר את זה גם עכשיו ב-EUROPE UNION.

עובדיה שרגאי: זה כמובן קשה מאוד.

תמר גוז'נסקי: גילים?

עובדיה שרגאי: כל כך מדויק שאין כלים.

עובדיה שרגאי: הבעיה היא שקשה להפעיל את הכלים.

עובדיה שרגאי: לדוגמה, תקנות הגנת הצרכן - פרסומת המכוונת לקטינים, וזה בין אם פרסומת ובין אם קידום מכירות - אומרות בין השאר "לא יעשה אדם פרסומת המכוונת לקטינים, כולל גם קידום שיווק, עם תיאורי אלימות או הצגת דברים באופן העלול להפחיד או ליצור מתחים אצל קטינים".

עובדיה שרגאי: זאת אומרת, מבחינת החוק הפשוט הדברים כבר כתובים.

תמר גוז'נסקי: ליצור… ".

תמר גוז'נסקי: הוא "יגיד לך שילדים ממש

עובדיה שרגאי: אמונם, תמימותם…

יוסי לובטון: תמים שמשתתף בישיבה.

עובדיה שרגאי: לממש את מה שכתוב, כי להגיע לבית משפט עם דבר מעין זה, וכאשר העניין הוא פלילי, הרי צריך להוכיח - והדברים מורכבים.

עובדיה שרגאי: אני רוצה לתת כאן את קוד הפרסום לקטינים שקיים באנגליה.

עובדיה שרגאי: סימנתי שם גם את מה שאסור.

עובדיה שרגאי: הקוד הזה, כאשר הוא מובא…

עובדיה שרגאי: במקרה זה מדובר על הפרסומת הכתובה ולא על הפרסומת האלקטרונית.

עובדיה שרגאי: אבל יש לי כאן תנאי ההפעלה.

עובדיה שרגאי: ברגע שאותו מנהל של ה-ASA, של אותו גורם שהוציא את הקוד, פונה ומפנה את זה לאותו אדם שאחראי על מסחר הוגן, אוטומטית אחרי פניה כזאת הוא מעביר זאת לבית משפט.

עובדיה שרגאי: הדברים הללו שלובים, כאשר ה-PUBLIC וההסכם ביניהם עושים את זה למעשה לדברים שאפשר להשתמש בהם בפועל.

ורד וינדמן: לשיווק, כי בתקנות הגנת הצרכן יש סעיף נוסף שמעבר לתיאורי אלימות - הדברים שהזכיר מר עובדיה שרגאי - יש סעיף שאוסר על פרסומת שאינה תואמת ערכים חברתיים מקובלים כחיוביים, ואחד הערכים הוא אי אלימות.

ורד וינדמן: פרסומת היא שונה משיווק: פרסומת היא עניין של שימוש באמצעי תקשורת המונית; לעומת זאת שיווק זה גם "אחד על אחד".

ורד וינדמן: זה משהו שכדאי להסדיר, וככל הידוע לי הממונה על הגנת הצרכן "יושב" כרגע על זה.

ורד וינדמן: של פרסומת.

ורד וינדמן: כרגע על המדוכה בעניין הזה של התקנת תקנות הנוגעות לשיווק בנוגע לקטינים.

ורד וינדמן: המועצה לשלום הילד מעורבת בעניין הזה, ואני כן חושבת שכדאי כן להסדיר אותו, בדיוק כמו שהוסדר עניין הפרסומת.

ורד וינדמן: צריך לדאוג לעניין של אכיפה - שאני מסכימה

חני מונין: הקטנים, ואני רוצה לומר שבעניין הזה אני קצת חולקת.

חני מונין: מצד אחד, כל העניין של פחד והמסרים האלימים - הילדים צריכים את זה להתפתחותם.

חני מונין: יודע מי שיש לו ילדים קטנים, או שהיו לו ילדים קטנים, שהילדים אוהבים לקרוא ספרים ולראות סרטים שמפחידים אותם.

חני מונין: זה ממש איזה צורך כדי שהם יתפתחו בצורה חיובית, כדי שהם יטפלו בפחדים שלהם.

אופיר פינס-פז: סדרה של מתנות, והילד בוחר מה שהוא רוצה.

חני מונין: יבחר בזה.

חני מונין: אני חושבת שאין צריכים ללכת עם הדברים עד הסוף.

חני מונין: יש פה איזה שהוא אלמנט חיובי מסוים.

חני מונין: צריכים לשמור על גבולות.

חני מונין: דעת הקהל צריכה להיות כל הזמן ערנית בעניין הזה.

חני מונין: החוק הזה הוא מאוד פתוח.

חני מונין: כתוב "כל דבר שמפחיד את הילד…".

חני מונין: ילד אחד יפחד, וילד שני לא יפחד.

עובדיה שרגאי: דברים שליליים, שכל אחד מפחד, אבל כאשר הפחד הופך לדבר שלילי, אזיי הפחד איננו טוב.

אריה רוקח: איפה הגבול?

אריה רוקח: ילד אחד יראה פרצוף של מכשפה ויפחד.

אריה רוקח: או אז, לא נמכור מסכה של מכשפה?

אריה רוקח: זאת דמות - שילדים מתחפשים למכשפה וכגון זה.

תמר גוז'נסקי: סיפורי המכשפות.

תמר גוז'נסקי: בגוף ודם נוזל.

תמר גוז'נסקי: זה איננו אותו הדבר.

אריה רוקח: על סיפור.

תמר גוז'נסקי: בורגראנץ' שאמרו שיעשו חשיבה מחדש וגם להבא יתקנו את הדבר.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נעביר את המסר הזה גם ליתר הרשתות, שאינני יודעת מה יחליטו, בהזדמנויות הקרובות.

תמר גוז'נסקי: יש לנו בעיה עם חוקים.

תמר גוז'נסקי: החוקים האלה מהסוג הזה, המשטרה ויתר הגורמים אינם מפנים לקיומם אמצעים, אלא אם כן יקרה אסון.

תמר גוז'נסקי: אבל כל זמן שאין קורה אסון, וסתם נפשם של ילדים נפגעת, לצערי הרב, זה איננו מגיע לשום מקום בסדר העדיפויות של המשטרה.

תמר גוז'נסקי: יכול להיות שהסכם כזה, שכמובן ניעזר בעשייתו גם במומחים במשרד החינוך ואחרים, כדי לתת את ההגדרות המתאימות לישראל - אבל אני חושבת שהדוגמה הזאת יכולה לעזור לנו, אם זה יהיה בהסכם, ואז זה גם יוריד את התחרות.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, חברת בורגראנץ' תגיד: אני לא אעשה את זה, אבל המתחרה שלי כן יכניס מדבקות כאלה.

תמר גוז'נסקי: ברגע שהם, מרצון, יוציאו את הדברים האלה, הרי התחרות תהיה על טיסה לחלל.

אופיר פינס-פז: כי לוועדת הכלכלה יש נגישות לכל המשק

עובדיה שרגאי: המפרסמים, עם הפרסומאים ועם

תמר גוז'נסקי: אנו יכולים לעזור ולקדם - ואולי להיות