הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 34, 2000-02-15 10:05

תמר גוז'נסקי: הוועדה למעמד קידום הילד בדבר הכשרה מקצועית לנוער עובד.

תמר גוז'נסקי: למרות שהיות מרבית הנוער מנצל את האפשרות ולומד עד כיתה י"ב, בכל זאת יש מספר לא מבוטל של בני נוער שמסיבות כאלה ואחרות אינם לומדים ואינם עובדים או, עובדים ואינם לומדים, או עובדים ולומדים, וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: התחושה שלי הכללית הייתה שהעניין הזה נמצא כנראה בשוליים של ההתעניינות הציבורית ובשוליים גם של ההתעניינות של הגורמים שאמורים לטפל בנוער הזה.

תמר גוז'נסקי: בזמנו אני הייתי מעורבת בוויכוח שכנראה לא נגמר, בין משרד העבודה למשרד החינוך, בשאלה איך מתקצבים את מי וכמה ולמה, והטענות של משרד האוצר שיש תקצוב כפול לילדים, ועל בסיס זה נעשו כל מיני קיצוצים.

תמר גוז'נסקי: בשנה שעברה אני קיבלתי קריאות SOS מכמה בתי ספר שעוד מעט ייסגרו אם יימשכו הבעיות האלה.

תמר גוז'נסקי: אינני יודעת אם הבעיות נפתרו.

תמר גוז'נסקי: על כל פנים, אני מקווה שעם הגורמים שישנם פה נוכל לבדוק את העניין הזה.

תמר גוז'נסקי: אני בעד טכנולוגיה ומחשבים וכל הדברים היפים האלה, אבל הניסיון להגיד שהעתיד שלנו כולו יהיה רק באנשי מחשבים, ושבעתיד לא יצטרכו פועלים בתעשייה, ולא יצטרכו ספרים, ולא יצטרכו גננים, ולא יצטרכו את כל האנשים האלה, הניסיון הזה מעוות את ההתייחסות, כי הוא קובע שמי שעוסק במחשבים הוא איש יקר ומתקדם וראוי לאהדתנו, ומי שעוסק במקצועות האלה והוא סתם לומד שרברבות - את מי הוא מעניין בכלל; ויש לזה עניין של מעמד ציבורי, אבל יש לזה כמובן גם בסופו של דבר עניין של תקציבים.

תמר גוז'נסקי: אני מציעה שמשרד העבודה והרווחה, מר יצחק קרונר, שאתה ממונה על חניכות לנוער, תוכל לתת לנו את הנתונים הכלליים על מה שניתן ואיפה הבעיות.

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אתחיל עם כמה בעיות טכניות שקצת קשה

תמר גוז'נסקי: במשרד העבודה והרווחה עברנו לשיטת תקצוב פר תלמיד לפני חמש-שש שנים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יזמנו את המעבר, זה היה בזמן מר בן שושן שהיה המנהל הכללי.

תמר גוז'נסקי: ההנחה הייתה שאנחנו נוכל לגדול, כי הבנו שיש בעיה עם השיטה הזאת של פר כיתה וכדומה.

תמר גוז'נסקי: עברנו לשיטת פר תלמיד, וראה איזה פלא - סרסו את המערכת והגבילו את מספר התלמידים שהיא יכולה לקלוט.

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: משרד האוצר.

תמר גוז'נסקי: אזי נוצר מצב שהמערכת

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה הנימוק להגבלה?

תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: זאת מערכת שיורית למשרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: לא

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אנחנו כל הזמן במערבולת כספית, ואי אפשר

תמר גוז'נסקי: הרשתות הגדולות והטובות, "אורט" ו"עמל", אינן רוצות לעבוד איתנו יותר בעניין הזה של נערים עובדים.

תמר גוז'נסקי: הן אינן רוצות לעבוד, הן מבקשות לגבי כל בית ספר שאפשר להעביר או לסגור, הן מבקשות לסגור אותו; ואני צופה או שהמערכת תיסגר תוך כמה שנים או שהיא תעבור שינוי דרסטי מאוד, ונעבוד עם גופים כאלה שהם אינטרסנטיים וכדומה.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אז למה הם אינם הולכים לבית ספר רגיל?

תמר גוז'נסקי: אצלנו, כי הם רוצים להיכנס למערכת החניכות, ואנחנו אומרים להם שמערכת החניכות מתחילה בשנתיים מוסדיות, כיתה ט' וכיתה י' - זה הכנה לחיי עבודה.

תמר גוז'נסקי: את לא יכולה להוציא ילד למקום עבודה, לתת לו לטפל במכונית שעולה מאה ועשרים אלף שקל, כשאין הוא יודע מה הם חלקים.

תמר גוז'נסקי: רק אחרי שיש לו הבסיס שבכיתות ט' וי', אפשר לתת לו לגעת במכונית שעולה מאה וחמישים אלף שקל או לגעת במכונה של מפעל שעולה מאתיים אלף שקל.

תמר גוז'נסקי: מה שכתוב פה על חמישה ימי לימוד זה איננו נכון.

תמר גוז'נסקי: האוצר אינו מאפשר.

תמר גוז'נסקי: אני חושב שזה חמור מאוד.

תמר גוז'נסקי: לא שאנחנו רוצים חמישה ימי לימוד, אלא לפעמים קורה מצב שאנחנו פותחים, למשל דוגמה חיה מהשבוע, באשדוד פתחו כיתה של אחזקת מחשבים.

תמר גוז'נסקי: הם בנו על צפי מסויים של עבודה.

תמר גוז'נסקי: הם עשו את כיתה ט'-י', הגיעו לכיתה י"א, יצאו לעבודה, והתברר שאין עבודה.

תמר גוז'נסקי: מה אני יכול לעשות עם ילדים כאלה?

תמר גוז'נסקי: אם היה מאושר לי בלית ברירה להעביר את הילדים האלה לחמישה ימי לימוד, הייתי מעביר אותם לחמישה ימי לימוד.

תמר גוז'נסקי: אחר כך אולי הייתי סוגר את המגמה, כי באופן כללי אני עובד בחוק החניכות, משלב לימודים ועבודה.

תמר גוז'נסקי: אבל הילדים האלה בפועל שהגיעו אלי, אני כבר לא יכול להכניס אותם למקומות עבודה, כי אין עבודה בתחום הזה של אחזקת מחשבים.

תמר גוז'נסקי: מצד שני, אני חייב לתת להם לימודים, אני לא אזרוק אותם לרחוב ואשלח אותם הביתה לשלושה ימים.

תמר גוז'נסקי: המצב הזה מאוד חמור, שהאוצר איננו מאפשר חמישה ימי לימוד או שישה ימי לימוד בכיתות י"א-י"ב, כי זאת בעיה מאוד עקרונית.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מסכימים שברגע שכולם יעברו לחמישה ימי לימוד, אזי אין משמעות למערכת החניכות.

תמר גוז'נסקי: ישנן בעיות ספציפיות שמוכרחים לפתור אותן, והשיטה הזאת שאם רוצים לעבוד מסודר, אזי מוכרחים לאפשר לנו את זה במקרים חריגים; אולי בתיאום עם האוצר או באישור השר או באישור המנהל הכללי, אבל מוכרח להיות ההסדר הזה.

תמר גוז'נסקי: אתם יודעים שבשוק העבודה יש עליות וירידות, ואתה מתכנן לפתוח מגמה שלוש שנים קודם, וכשמגיעים נערים המגמה משתנה לגמרי או שפתאום הגיעה עלייה גדולה, או עובדים זרים בתחום מסויים, והם תופסים את מקומות העבודה; ואז הנערים נמצאים אצלנו, ומוכרחים להוציא אותם, ולכן אנחנו מוכרחים איזה שהוא מכניזם מאוד גמיש בשביל להשאיר אותם בבית הספר; וכרגע זה מהווה בעיה.

תמר גוז'נסקי: לעבוד, ואחר כך הם מחפשים אתכם?

תמר גוז'נסקי: כיתה שיוצאת לחיי עבודה, מלווה על ידי עובד, כדי שלא יהיו "זרוקים" במקומות העבודה לבדם.

תמר גוז'נסקי: ואז, כשהעובד סורק מקומות עבודה, ומוצא נער שאיננו לומד, אזי הוא משתדל לשכנע אותו.

תמר גוז'נסקי: אנחנו איננו מפעילים פה אמצעים.

תמר גוז'נסקי: הוא מנסה לשכנע אותו להצטרף לבית הספר, לכיתה.

תמר גוז'נסקי: פה זה דווקא יתרון של השיטה פר תלמיד, כי לבית הספר יש אינטרס, כי הוא מקבל כסף פר תלמיד.

תמר גוז'נסקי: יש אינטרס, ומגיעים נערים.

תמר גוז'נסקי: העובד הקהילתי מאתר אותם במקומות עבודה או שאנחנו מקבלים מידע מאיזה שהוא מקום, הולכים לנער ומנסים לשכנע אותו.

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: יש חובה.

תמר גוז'נסקי: בעבור היום הזה, והם אינם משלמים.

תמר גוז'נסקי: אינם נמצאים בקשרים מוסדיים עם בית ספר לחניכים.

תמר גוז'נסקי: כשמגיע אליהם נער, הם אינם יוצאים מגדרם.

תמר גוז'נסקי: זה קשה מאוד לאכוף על כל המעסיקים.

תמר גוז'נסקי: העובד הקהילתי סורק את כל מקומות העבודה שנמצאים בהם נערים, או שמגיע אלינו מידע ממפקחים על חוק עבודת הנוער.

תמר גוז'נסקי: חוק עבודת הנוער מפוקח על ידי זרוע אחרת במשרד, על ידי האגף לפיקוח על העבודה.

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: מותר לעבוד.

תמר גוז'נסקי: שעובדים מגיל חמש עשרה אנחנו יודעים, וכמה מהם לומדים?

תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים בכלל?

תמר גוז'נסקי: האם יש רישום של נוער עובד?

תמר גוז'נסקי: הוא רשום.

תמר גוז'נסקי: אזי אין לנו בעיה.

תמר גוז'נסקי: אלף אני מורידה פה שלושת אלפים לכיתה ט', אז שנים עשר אלף הם מגיל חמש עשרה, והם הקבוצה הלומדת.

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אנחנו מוציאים מכיתה י"א לעבודה.

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אין במשרד העבודה שום גוף שהולך ומחפש

תמר גוז'נסקי: ישנו המקור היחידי שהוא מהימן לאורך שנים – הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שהיא סורקת עשרים אלף בתי אב ועושה סטטיסטיקה לגבי הנתונים.

תמר גוז'נסקי: הנתונים שלה מאוד קבועים ומראים על המגמה המאוד מסודרת.

תמר גוז'נסקי: בלוח י"ב 22 לסקרי כוח אדם, ישנו נתון מאוד מסודר, שצריך לעבד אותו - ואז רואים כמה נערים בדיוק - ומשם הנתונים המפורסמים לקוחים.

תמר גוז'נסקי: מתברר שמתוך הקבוצה הזאת שאינם עובדים ואינם לומדים, מרביתם הם נערות ערביות, שהן נמצאות בבית, ולא כולן נערות בעייתיות במושגים שאנחנו מגדירים.

תמר גוז'נסקי: לפעמים זה משיקולי מסורת - משאירים אותן ליד האימא.

תמר גוז'נסקי: יש לנו הנתון המפורסם של נערים שאינם עובדים ואינם לומדים, בערך שלושה-ארבעה אחוז, שאינם עובדים ואינם לומדים והם מפוזרים על ארבעה שנתונים.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אתם כמשרד חושבים שזה התפקיד שלכם

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: לי לא ניתנה משימה כזאת.

תמר גוז'נסקי: פאולה כאהן:

תמר גוז'נסקי: רציתי פשוט לצטט מספר אחוזים שלקוחים

תמר גוז'נסקי: סך כל הנערים בגילאים 15-17 בארץ שלומדים, שעובדים ואינם לומדים ואלה שאינם לומדים ואינם עובדים – אחד עשר אחוזים מכלל הנערים בגילאים האלה אינם לומדים, כאשר מכלל הנערים כשלושה אחוזים עובדים.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על כל האוכלוסייה, כאשר החלוקה בין יהודים לערבים היא שני אחוזים מתוך היהודים עובדים, ושישה אחוזים מתוך הערבים בגילאים האלה רק עובדים.

תמר גוז'נסקי: ישנם גם כאלה שאינם עובדים ואינם לומדים, שהם מהווים שמונה אחוזים, כאשר החלוקה בין היהודים לבין הערבים היא חמישה וחצי אחוזים מבני הנוער היהודיים לעומת שבעה עשר אחוזים מבני נוער ערביים שאינם לומדים ואינם עובדים.

תמר גוז'נסקי: שלושים אלף.

תמר גוז'נסקי: אזי יש שלושים אלף שאינם

תמר גוז'נסקי: פאולה כאהן:

תמר גוז'נסקי: כן.

תמר גוז'נסקי: פאולה כאהן:

תמר גוז'נסקי: כן.

תמר גוז'נסקי: לומדים?

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: מאה אלף תלמידים, זה כולל את כל

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש לנו שלוש מאות אלף נערים, עשרה אחוז

תמר גוז'נסקי: שלושה אחוזים?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אז תשעת אלפים רק עובדים ואינם מגיעים

תמר גוז'נסקי: עדי בן עמי: עשיתי בדיקה בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

תמר גוז'נסקי: קריאה: אם תעשי השוואה עשר שנים אחורה באחוזים,

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אנחנו מדברים כרגע על טבלאות שונות.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש בערך עשרת אלפים נערים ונערות שעובדים

תמר גוז'נסקי: מר עמיחי כץ, בקשר לעניין הזה של איך אתם תופסים את ההבדל בין זכות של נער שהולך לתיכון ורשאי כידוע היום להירשם לכל תיכון שהוא רוצה, ואתם תתגמלו את התיכון, וההבדל בינו לבין נער שיוצא לעבודה וגם הוא רוצה ללמוד?

תמר גוז'נסקי: למה שם אתם מגבילים את המספר, ולמה בתיכון אין הגבלה מספרית?

תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: תיכון רגיל זה לא משרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: לזה אינני

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה זה מערכת שיורית?

תמר גוז'נסקי: ללכת למשרד העבודה והרווחה ולהגיד, אני רוצה ללמוד שם.

תמר גוז'נסקי: זה רק למי שאיננו מצליח להיקלט.

תמר גוז'נסקי: זו אוכלוסייה שאיננה מצליחה להיקלט במוסדות של משרד החינוך והתרבות.

תמר גוז'נסקי: ואינו רוצה לעשות בגרות, מה אתה תעשה בו?

תמר גוז'נסקי: ממשרד החינוך מסיבה כל שהיא.

תמר גוז'נסקי: אינני יודע בדיוק מה אמות המידה לקבלה.

תמר גוז'נסקי: אינני יודע בדיוק מה אמות המידה שנער "מועף" ממשרד החינוך והתרבות או מאיזה תיכון והוא לא יכול להיקלט, ואז הוא יכול לקבל את האופציה של ללמוד.

תמר גוז'נסקי: אחרת כל אחד יכול ללכת ללמוד מקצוע ולעבוד.

תמר גוז'נסקי: ללמוד מקצוע במקום לעשות בגרות.

תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: יש חוק חינוך חובה.

תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: נכון.

תמר גוז'נסקי: אבל למה לא לפני זה?

תמר גוז'נסקי: אני לא קבעתי את

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: חוק חינוך חובה הוא רק עד סוף כיתה ט'.

תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: מצב החוק היום שתלמיד איננו יכול

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: גם תיכונים רגילים הם מגוונים מאוד.

תמר גוז'נסקי: נכון?

תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: אני לא המחוקק.

תמר גוז'נסקי: שלנער אין זכות ללמוד מקצוע מרצונו החופשי.

תמר גוז'נסקי: איפה זה כתוב?

תמר גוז'נסקי: שזאת מערכת שיורית.

תמר גוז'נסקי: רק מי שנפלט ממשרד החינוך והתרבות יכול ללכת למשרד העבודה.

תמר גוז'נסקי: לכן צריך לקבוע שם מגבלה.

תמר גוז'נסקי: למשרד החינוך יש יתרון כלשהו על משרד העבודה, ולימודים הם ההתמחות שלו, שיש לו יתרונות בגודל.

תמר גוז'נסקי: משרד העבודה והרווחה זה משהו אחר.

תמר גוז'נסקי: רק מי שעומד באמות המידה יכול ללכת לשם.

תמר גוז'נסקי: לפי מה?

תמר גוז'נסקי: האם עשיתם סקרים של צרכים?

תמר גוז'נסקי: האם עשיתם סקרים של מציאות בשטח?

תמר גוז'נסקי: איך אתם קובעים את המספר?

תמר גוז'נסקי: למה עכשיו יש חמישה עשר אלף נערים?

תמר גוז'נסקי: זאת התקרה שהם ממומנים.

תמר גוז'נסקי: למה חמישה עשר אלף נערים?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: לפי מה אתם קובעים את תקרת השעות?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מישהו נפלט מתיכון ומגיע למערכת הזאת,

תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: אם לא הייתה מגבלת תקציב, כל אחד

תמר גוז'נסקי: מקצוע.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש הצעות חוק שהונחו על שולחן הכנסת על

תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: שאלה טובה.

תמר גוז'נסקי: אינני חושב שאני יכול לענות

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: תאמר לי עכשיו מנקודת הראות של משרד

תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: אינני יכול לענות לך.

תמר גוז'נסקי: החינוך והתרבות, נכון שמירב התלמידים שלו מגיעים לתרבות.

תמר גוז'נסקי: הסמן הימני הוא באמת מבחן הבגרות כדי להגיע להמשך לימודים כאלה או אחרים.

תמר גוז'נסקי: אותם ששת אלפים תלמידים ממשיכים ללמוד במסלול טכנאים של משרד החינוך, או אחרי הצבא - של משרד העבודה.

תמר גוז'נסקי: במשרד החינוך הוא ממשיך לימודי טכנאים/ הנדסיים לפני השירות הצבאי, ובמשרד העבודה אחרי השירות הצבאי.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם במהלך שנת הלימודים יש לו גם ניסיון

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: נכון.

תמר גוז'נסקי: למשל תלמידה שהולכת ללמוד להיות

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: חשבתי שביטלו את המסלול הזה.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: שמעתי לפני שנים שמשרד הבריאות הודיע

תמר גוז'נסקי: מעשיות.

תמר גוז'נסקי: קריאה: זאת המגמה של משרד הבריאות כבר שנים.

תמר גוז'נסקי: האחות המעשית בסופו של דבר יכולה להתקבל להמשך לימודים לאחות מוסמכת, וזה מה שקורה במקרה עם הבנות.

תמר גוז'נסקי: אבל יש עדיין אחות מעשית, יש מטפלת בקשיש, יש מסייעת לקשיש, וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: אותן שש מאות בנות לומדות במערכת תיכונית כזאת או אחרת במסלולי הכוון, ובסוף מקבלות תעודה מקצועית.

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: בהיקפים המיזעריים הנדרשים בימים

תמר גוז'נסקי: יש לנו מסלולים שנקראים מרכזי נוער.

תמר גוז'נסקי: זו שיטת תקצוב אחרת להכוון למרכזי נוער.

תמר גוז'נסקי: ישנה שיטה דיפרנציאלית בין הכוון רגיל ובין הכוון של מרכזי נוער.

תמר גוז'נסקי: שם באמת מלקטים נערים, והתלמידים לומדים מהלך לימודים מלא בבתי ספר, ומקבלים הכשרה מקצועית בבית הספר, כך שיוכלו להתמודד בסופו של דבר בעולם העבודה.

תמר גוז'נסקי: הספר?

תמר גוז'נסקי: בסדנאות שבתוך בית הספר?

תמר גוז'נסקי: כאשר לפעמים לוקחים אותם ביוזמות כאלה או אחרות ומוציאים אותם ליום עבודה במסגרת שנת לימודים, כדי להתמודד ולהתעדכן בטכנולוגיות עדכניות במה שרק אפשר.

תמר גוז'נסקי: כי סך הכל המערכת איננה יכולה מבחינה כלכלית ומבחינת משאבים לרדוף אחרי הטכנולוגיה המתקדמת בצורה הדוקה.

תמר גוז'נסקי: בסך הכל אנחנו מכשירים, והתלמיד יוצא לעולם העבודה בערך כשש שנים מהרגע שהוא נכנס לשערי בית הספר.

תמר גוז'נסקי: שלוש שנים הוא לומד, ואחרי שלוש שנים צבא, הוא מגיע לעולם העבודה - במקרה הטוב אחרי שש שנים.

תמר גוז'נסקי: ישנם פה יותר מדיי משרדים שמטפלים באותה שכבה של נוער.

תמר גוז'נסקי: ישנו משרד החינוך וישנו משרד העבודה, ולכן כשיש גופים אחדים שמטפלים באותה אוכלוסיית יעד, אזי אותם אלפי התלמידים נופלים בין הכיסאות, ואין מי שיטפל בהם.

תמר גוז'נסקי: אין גוף אחד מרכז שיטפל בכל העניין.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: לפי התיאור שלך, עד גיל שש עשרה אתה מתנגד שמשרד העבודה ילמד את אלה שמגיעים, אלה שנשרו מהמערכות שלכם?

תמר גוז'נסקי: היא חייבת לקלוט כל תלמיד.

תמר גוז'נסקי: זה לא עניין של אני רוצה לקלוט או אני איני רוצה לקלוט.

תמר גוז'נסקי: היא חייבת.

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: כי אם בא תלמיד, והוא עומד לפי

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש פתרונות לכל הנערים ולכל הנערות עד גיל

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: זה לא עניין אם יש לנו.

תמר גוז'נסקי: אני טוען שמשרד

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אני שואלת היום באופן מעשי.

תמר גוז'נסקי: יש לו פתרונות?

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: לדעתי כן.

תמר גוז'נסקי: ואתם תגידו לו, אצלנו אין לך מקום מתאים?

תמר גוז'נסקי: חופשי, כשיש לך תחרות, ואם יש שלושה בתי ספר בעיר מסויימת, והולכים לעשות מהלך שיווקי ורצים בין בתי הספר בחטיבות הביניים או בבתי הספר היסודיים, כדי להקטין את מספר התלמידים ברחובות, כדי למלאות את השירות, זה עניין של אקט פרסומי.

תמר גוז'נסקי: ישנו בית ספר שהוא לחניכים.

תמר גוז'נסקי: הוא צריך להצדיק את קיומו.

תמר גוז'נסקי: הוא צריך כל שנה שיהיה לו איקס תלמידים.

תמר גוז'נסקי: אז הוא יעשה את כל המאמצים שיהיו לו איקס תלמידים.

תמר גוז'נסקי: אם לא יהיה לו איקס התלמידים, כי אז הוא יבטיח כל מיני הבטחות.

תמר גוז'נסקי: לא ייתכן שתלמיד שגומר את המערכת של משרד העבודה, אותם ששת אלפים תלמידים שנבחנים בבחינות הבגרות של משרד החינוך והתרבות, לא ייתכן שאותם ששת אלפים תלמידים לא יהיו אצלנו.

תמר גוז'נסקי: הם לומדים על פי תוכניות הלימודים שלנו.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: התכולה של המערכת שלכם צריכה להיות רק

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: כן, וזאת לא זכותנו.

תמר גוז'נסקי: זאת חובתנו - של

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אבל הנערים האלה אינם עובדים.

תמר גוז'נסקי: הם אינם יכולים לעזור בפרנסת המשפחה.

תמר גוז'נסקי: העובדים לפי חוק החניכות.

תמר גוז'נסקי: בנערים שעובדים אנחנו איננו מטפלים.

תמר גוז'נסקי: נערים עובדים, ששידגרו להם את התעודה, והביאו אותם לשלב שהם עושים את ארבע-עשרה היחידות.

תמר גוז'נסקי: אבל הם הגיעו קודם כל לבתי ספר תעשייתיים.

תמר גוז'נסקי: הם לא הגיעו לבתי ספר שאמרו להם, אתם פה רק לומדים שבוע מלא ויוצאים עם ארבע-עשרה יחידות בגרות.

תמר גוז'נסקי: הם באו למקומות האלה כי הם רצו גם לעבוד ולהשתכר וגם ללמוד מקצוע; והם הגיעו לשם, ולדעתי שם העלו את הרף.

תמר גוז'נסקי: היום ישנה אוכלוסייה שהייתה צריכה להיות בבתי הספר האלה שאיננה מגיעה לשם, כי המנהלים בבתי הספר התעשייתיים האלה משווקים את זה כבתי ספר שיוצאים מהם עם ארבע-עשרה יחידות בגרות טכנולוגיות.

תמר גוז'נסקי: יש אוכלוסייה שהיא נמוכה, ולדעתי היא נופלת בין הכיסאות, והיא איננה מגיעה לשום מקום.

תמר גוז'נסקי: דיפרנציאלי על פי המגמה, על פי מסלול הלמידה, על פי ההתמחות שבו ועל פי שנות הלימוד שהנער לומד.

תמר גוז'נסקי: הוא בנוי מקבוצות עבודה, המושפעות מהבטיחות ולא משיקולים אחרים, בטיחות בעבודה בסדנה.

תמר גוז'נסקי: שכר הלימוד הוא דיפרנציאלי.

תמר גוז'נסקי: שכר הלימוד הדיפרנציאלי בנוי, אם שכר תלמיד תיכון, המקדם שלו עובד לפי שעות לתלמיד, הוא 1.62.

תמר גוז'נסקי: החינוך הטכנולוגי נע בין 2.1 ל2.8-.

תמר גוז'נסקי: אם תעשי את המכפיל הזה כפול ארבעת אלפים ושש מאות ומשהו שקלים, ותראי כמה העלות שלך, ותיקחי את העלות במשרד העבודה שהיא 4, שתביני על 0.2 מדובר בכל בית ספר של מאה תלמידים; מדובר באלפי שקלים, ולפעמים זה מאות אלפי שקלים, וזה מגיע גם למיליונים.

תמר גוז'נסקי: אחזקת תלמיד של משרד העבודה שלומד שלושה ימים ועובד שלושה ימים, העלות שלה היא גבוהה בהרבה מאשר אחזקת תלמיד במשרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: לא אמרתי לאסור עליהם לעבוד.

תמר גוז'נסקי: צריך איבחון

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אתה מעריך שיש צורך להשלים את המהלך

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן:

תמר גוז'נסקי: אני יכול להביע דעה אישית, כי זאת בעיה של

תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אני הייתי בדיון עם מר רובינשטיין שהוא

תמר גוז'נסקי: מה קרה עם הבגרות?

תמר גוז'נסקי: כשמוציאים תעודת מקצוע לחשמלאי, אזי תעודת המקצוע לחשמלאי כוללת גם עברית ומתמטיקה וכדומה.

תמר גוז'נסקי: אמרנו, למה שהנערים לא ייהנו משני העולמות?

תמר גוז'נסקי: אין מתמטיקה אחרת, ואין חשמל אחר.

תמר גוז'נסקי: אז במקום שייבחנו אצלנו במתמטיקה שלנו, אנחנו ביטלנו את העניין ואמרנו: ילמדו את המתמטיקה לבגרות, ואז ייהנו גם מיחידות בגרות.

תמר גוז'נסקי: כך שלא הפכנו את המטרות שלנו, אלא הלכנו לקראת הנערים ואמרנו להם: תקבלו תעודת מקצוע וגם ארבע-עשרה יחידות בגרות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מצליחים במקומות שנכשלו אחרים.

תמר גוז'נסקי: לבוא ולהגיד שלפנות למערכת החניכות יכולים רק נערים כאלה וכאלה, אין דבר כזה, זה פוגע באנשים.

תמר גוז'נסקי: ילד החליט, זה לא שייך לאינטליגנציה שלו ולא ליכולת שלו.

תמר גוז'נסקי: הוא החליט שהוא רצה ללכת לשלב לימודים ועבודה, אזי לא צריך לבוא ולהגיד שבגלל שהוא חלש, אזי הוא איננו צריך להיות במשרד העבודה.

תמר גוז'נסקי: זה לא רלוונטי בכלל.

תמר גוז'נסקי: זה לא קיים בשום מקום בעולם.

תמר גוז'נסקי: להפך, בכל המקומות בעולם שקיימת בהם מערכת חניכות, מי שרוצה הולך למערכת החניכות.

תמר גוז'נסקי: לעבוד, ויש בשירות התעסוקה הרבה מאוד נערים שיוצאים לעבודה פשוט מסיבות כלכליות.

תמר גוז'נסקי: מרגלית אילת: יש לי עכשיו רישום כללי באזור תל-אביב,

תמר גוז'נסקי: חמש-עשרה.

תמר גוז'נסקי: מרגלית אילת: כן, בשנת 1999.

תמר גוז'נסקי: מרגלית אילת: רובם.

תמר גוז'נסקי: הבעיה היא אותם נערים שנאלצו

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אבל מגיע להם לפי חוק החניכות ללמוד.

תמר גוז'נסקי: משרד ממשלתי והוא מפר את החוק, חד

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מאחר שאל שירות התעסוקה מגיעים נערים,

תמר גוז'נסקי: מרגלית אילת: מודיעים לנער - ולמעביד אינני רוצה

תמר גוז'נסקי: קריאה: זה יכול להקשות על מציאת מקום עבודה.

תמר גוז'נסקי: זה לא משתלם לי שהוא יעבוד אצלי.

תמר גוז'נסקי: כשמסגרת ההכשרה המקצועית היא כיתה י'-י"א-י"ב, ואז כשממשרד החינוך הם נפלטים בסוף כיתה י', אין להם לאן ללכת; משום שכיתה י"א היא אמצע ההכשרה המקצועית בבתי הספר התעשייתיים, ואתה אינך קולט ילדים בכיתה י"א באמצע ההכשרה המעשית שלהם.

תמר גוז'נסקי: ואז מה שקורה, ונניח שהם נשארו במשרד החינוך עד כיתה י', כבר לא פתוחה בעבורם האפשרות של ההכשרה המקצועית בבתי הספר התעשייתיים.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מאיזו מסגרת את?

תמר גוז'נסקי: אינני יכולה לחשוב שהם יסתובבו ברחוב, אבל אני לא אקבל עליהם אגורת תקציב.

תמר גוז'נסקי: עפרה רותם: אסור להנשיר.

תמר גוז'נסקי: ברשימות זה מופיע נהדר.

תמר גוז'נסקי: את

תמר גוז'נסקי: אנחנו עובדים מול קב"סים (קציני ביקור סדיר) שבאים ואומרים, הילד הזה כבר שמונה חודשים יושב בבית, תעשו טובה, קחו אותו.

תמר גוז'נסקי: איך הוא שמונה חודשים יושב בבית?

תמר גוז'נסקי: מרכזי נוער שאתה מתייחס אליהם כאן פתרון, מנשירים אלינו תלמידים בני ארבע-עשרה.

תמר גוז'נסקי: מכיתה ז' כבר הגיעו אלי.

תמר גוז'נסקי: אתמול הגיעה נערה בכיתה ז' שבית ספר SOS אינו יכול לעמוד בזה יותר.

תמר גוז'נסקי: איך עבודה יכולה לתת חוויית הצלחה?

תמר גוז'נסקי: אם אנחנו מתייחסים אל נערים שהם נושרים ויש בעיות, אז תעביר אותם ממסגרת כזאת למסגרת עוד יותר מיוחדת ועוד יותר מיוחדת, וכל הזמן אנחנו תוקפים את הבעיה מאותה נקודה.

תמר גוז'נסקי: אני, מהניסיון האישי שלי, מכירה נערים סופר מוכשרים עם יכולות מעל לממוצע, שלא יכלו להסתכל יותר על ספר ומחברת, לא יכלו.

תמר גוז'נסקי: הם נפגשו עם חוויית כישלון כל פעם מחדש.

תמר גוז'נסקי: יצאו לעבודה, חוו חוויה של הצלחה מלקבל אחריות, ממעסיק שבאמת עשה עבודה חינוכית של אדם לאדם וחזרו ללימודים שנתיים אחרי כן או שלוש שנים אחרי כן, ממקום אחר, ממקום שחוו בו ביטחון, שחוו בו עצמאות, שחוו בו בגרות.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה המסקנה שלך?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אילו מסגרות אנחנו צריכים?

תמר גוז'נסקי: מסגרות קטנות שאין ניכור, שיש דיאלוג, אזי יורדת האלימות, אפשר לגעת בחוויות הכישלון ולעשות עבודה טיפולית; כי ללמד מתמטיקה חמש-עשרה שנה כשלילד זה לא נכנס לראש, זו לא בעיה שאין לו תפיסה מתמטית.

תמר גוז'נסקי: זו בעיה של איזה שהיא פגיעות רגישות שצריך להסתכל, לדבר איתו, לבדוק איתו - ומשם אפשר להגיע, ואנחנו בדקנו את זה, ויש מחקרים על זה.

תמר גוז'נסקי: שמונים וחמישה אחוז מהפגיעויות במתמטיקה הן רגשיות, הן בכלל לא בהבנה.

תמר גוז'נסקי: עובדים אצלכם בסדנאות?

תמר גוז'נסקי: של מסלול תעשייתי בצילום הם עובדים בשטח.

תמר גוז'נסקי: יש כאן נער שעובד במחלקת זיהוי פלילי במשטרה; ישנם נערים שעובדים בחנויות צילום.

תמר גוז'נסקי: יש נערים שעובדים בתחומי הצילום.

תמר גוז'נסקי: עפרה רותם: בכיתה י' הם לומדים שישה ימים בשבוע, שזה

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: כמה בתי ספר מהדוגמה שלך קיימים בארץ?

תמר גוז'נסקי: קריאה: כמו שלה אין שבעים ושלושה.

תמר גוז'נסקי: מערכת.

תמר גוז'נסקי: כיתה מקדמת יש רק בסוף חטיבת הביניים.

תמר גוז'נסקי: חינוך מיוחד זה בתי ספר מיוחדים לחינוך מיוחד.

תמר גוז'נסקי: בוטלו, והם השתלבו בתוך בתי הספר.

תמר גוז'נסקי: הרבה פעמים, כשהמערכת הרגילה מתייאשת, אז הפתרון האחרון שקציני ביקור סדיר (קב"סים) אומרים לי, אז מה את מציעה, שנעלה אותו לוועדת השמה לחינוך מיוחד, ואנחנו במקום הזה בדילמה מאוד קשה, כי הילד הוא לא ילד חינוך מיוחד, אבל צריך לתת לו פתרון.

תמר גוז'נסקי: על חוק שבו היא דרשה להכניס את כל תלמידי החינוך המיוחד בתוך בתי הספר.

תמר גוז'נסקי: זה לא על דעת אנשי המקצוע, זה כנסת ישראל החליטה.

תמר גוז'נסקי: ואני מאוד אשמח אם אתם תספרו לנו איך הגעתם לבית הספר.

תמר גוז'נסקי: מה הסיבה שעזבתם את בית הספר קודם?

תמר גוז'נסקי: כיתות ט' וי', ולא הסתדרתי שם, ולא היה לי לאן ללכת.

תמר גוז'נסקי: אמרו לי שכדאי למצוא משהו שיתאים לי אולי, אז הלכתי ל"מפנה".

תמר גוז'נסקי: אומר, לא הסתדרתי.

תמר גוז'נסקי: היה משעמם?

תמר גוז'נסקי: בלימודים, ולא היה להם פתרון בשבילי.

תמר גוז'נסקי: איתמר בלומברג: הורידו אותי בכל המגמות, ושמו אותי

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: ואז?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אנחנו זה ההורים?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה מצאת ב"מפנה" לעומת גבעת ברנר?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם אתה עובד וגם לומד?

תמר גוז'נסקי: איפה אתה עובד?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: וזה העתיד שלך?

תמר גוז'נסקי: אתה רואה את הצילום

תמר גוז'נסקי: איתמר בלומברג: יכול להיות.

תמר גוז'נסקי: כן.

תמר גוז'נסקי: אתה כן תוכל לעשות בגרות?

תמר גוז'נסקי: הצבא.

תמר גוז'נסקי: כרגע אינני רואה שזה מתאים לי.

תמר גוז'נסקי: לך למשל ביטחון עצמי?

תמר גוז'נסקי: עוודאלה מהראן: אני מעין נקופה.

תמר גוז'נסקי: למדתי בבית ספר, עברתי

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: עכשיו אתה גם עובד?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אתה מכיר עוד נערים שלא טוב להם בבית

תמר גוז'נסקי: עוודאלה מהראן: אינני מכיר.

תמר גוז'נסקי: החברות בינינו, אבל אני בעצם מתנדבת ב"מפנה".

תמר גוז'נסקי: אני סיימתי בית ספר, ואני לפני הצבא.

תמר גוז'נסקי: שמפעילה כרגע שבעה בתי ספר, ואחד מהם הוא בית ספר "מפנה", שהתלמידים יושבים בו.

תמר גוז'נסקי: במסגרת המעבר עבר בית ספר אחד שלנו למשרד החינוך החל משנת תש"ס.

תמר גוז'נסקי: משרד החינוך בתחום הטכנולוגיה תחשבו לפי 26.5 תלמידים לכיתה.

תמר גוז'נסקי: לעומת זאת במשרד העבודה זה לפי עשרים, כך שצריך לקחת את זה בחשבון שהפר תלמיד הוא - כמובן גם שאנחנו כתפיסה בכלל טוענים שפר תלמיד צריך להיות הרבה יותר נמוך בגלל הבעייתיות.

תמר גוז'נסקי: קשה מאוד ללמד עשרים תלמידים כאלה בכיתה.

תמר גוז'נסקי: אבל כלכלית זאת המציאות.

תמר גוז'נסקי: ההצלחה הכי גדולה היא בכיתות הקטנות ולא בכיתות הגדולות.

תמר גוז'נסקי: אמות מידה שדומות יותר לחינוך המיוחד מבחינת תקצוב, בהנחה שאלה נערים שנשרו ושיש איתם בעיה א' ב' ג', בלי כרגע להגיד, לאו דווקא הבעיה של פיגור, יכולה להיות בעיה חברתית, בעיה השתלבותית, אז בעצם היינו נותנים להם הגדרה אולי יותר נכונה.

תמר גוז'נסקי: מה אתה אומר?

תמר גוז'נסקי: העבודה הן קבוצות קטנות.

תמר גוז'נסקי: ברמות הגבוהות זה אחד-עשר שנים-עשר עד ששה-עשר תלמידים אצלנו.

תמר גוז'נסקי: אבל ברמות אחרות יכולים להגיע לשמונה תלמידים.

תמר גוז'נסקי: רמות ההכוון הן שמונה תלמידים לקבוצת עבודה.

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: כיתת האם היא כיתה גדולה.

תמר גוז'נסקי: תלמיד שלומד

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: כמה זה כיתת האם בחינוך המיוחד?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: כיתה תקנית בין שישה לשנים-עשר.

תמר גוז'נסקי: עפרה רותם: גם תנ"ך והיסטוריה ללמד בכיתה של עשרים

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: אני מכיר את בתי הספר מהסוג הזה.

תמר גוז'נסקי: רבות.

תמר גוז'נסקי: שאתה תיארת אותו וגם אחרים.

תמר גוז'נסקי: יש לנו פלונטר עכשיו.

תמר גוז'נסקי: שאם היינו אומרים ככה: יש מערכת החינוך הרגילה שהיא צריכה לקלוט את רוב התלמידים, וכן הלאה, ועם המגוון שיש לה.

תמר גוז'נסקי: יש לנו מערכת החינוך המיוחד של ילדים שעברו ועדות השמה לפי אמות המידה שנקבעו.

תמר גוז'נסקי: ויש אלה שלא פה ולא שם, ולכן נגדיר אותם כמערכת ג'.

תמר גוז'נסקי: ניתן לה איפיונים למערכת הג' הזאת, נקבע את הצרכים שלה וכו', בלי לקבוע כרגע אם במערכת ג' יש עשרים אלף תלמידים, עשרת אלפים תלמידים או כמה.

תמר גוז'נסקי: מערכת ג' היא בעצם השיורית לצורך העניין של שתי המערכות האחרות.

תמר גוז'נסקי: מי שאינו נמצא לא פה ולא פה, ועדיין הוא קיים, צריך לקבל מענה שהוא לא זה ולא זה.

תמר גוז'נסקי: הוא איזה שהוא שילוב.

תמר גוז'נסקי: הוא צריך לקבל את הטיפול האישי בדומה לחינוך המיוחד, אבל רמת הלימודים צריכה להיות דומה בגלל הכושר האינטלקטואלי לדבר הזה, ולזה צריך להוסיף כמובן את העובדה שיש נערים שיוצאים לעבודה וכדומה.

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: יש מקום למסגרות של "מפנה".

תמר גוז'נסקי: יש מקום

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם משרד החינוך יוכל לטפל גם בנערים

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: אם המחוקק ייתן לו את האפשרות, אזי

תמר גוז'נסקי: האפשרות הזאת.

תמר גוז'נסקי: עליהם אני אומר פה, לצערי לא משרד העבודה ולא משרד החינוך בקטע הזה אינם מאמצים איזו שהיא תוכנית או שלא פיתחו איזו שהיא תוכנית שיכולה לטפל באוכלוסייה הזאת.

תמר גוז'נסקי: אני מדבר על סוג בית ספר כמו "מפנה".

תמר גוז'נסקי: "מפנה" הוא באמת איזה שהוא אי בודד בים, שבאמת קולט נערים נפלטים אפילו בגיל שלוש עשרה וחצי, ומביא אותם בסופו של דבר כמו אותו נער שהתחיל בכיתה ט' בלי כלום, והיום הוא לומד צילום, או נער אחר שבכיתה שלו שלומד היום ב"אורט" נביאים או בתיכון שליד האוניברסיטה.

תמר גוז'נסקי: לגבי אותם נערים עובדים, ישנה פה בעיה משפטית, ולא סתם הערתי את העניין.

תמר גוז'נסקי: תוכנית היל"ה היא תוכנית יפה מאוד; אבל היא איננה יכולה לבוא ולהחליף את הוראות החוק.

תמר גוז'נסקי: אזי צריך פה להחליט אחת משתיים: או שמשנים את החוק ומבטלים את זה, משום שהיום שירות התעסוקה מפר את חוק עבודת הנוער.

תמר גוז'נסקי: ולמה?

תמר גוז'נסקי: משום שהוא מעודד את הילדים האלה לא ללמוד במסגרות של משרד העבודה על פי חוק עבודת הנוער, אלא במסגרות שהן חצי רשמיות, כי הן אינן רשמיות לגמרי.

תמר גוז'נסקי: תוכנית היל"ה באה באמת להשלים השכלה של שמונה, תשע ועשר שנות לימוד, והם גם עושים יחידה או שתיים בבגרות.

תמר גוז'נסקי: אבל זה לא בא להחליף את החוק, וצריך פה להחליט.

תמר גוז'נסקי: כי משרד העבודה, אפילו במסמך שהוא הציג לנו, הוא מדבר על צמצום הכיתות של יום לימודים, שהם כיתות החניכות הרגילה.

תמר גוז'נסקי: משרד העבודה חייב לאפשר פתיחת כיתות כאלה, אם ישנה אוכלוסייה.

תמר גוז'נסקי: אני לא נגד הפתרון של היל"ה, אבל צריך אולי מבחינה חוקית לתת את העניין הזה.

תמר גוז'נסקי: הפשוטה שנערות ונערים מגיעים לגיל חמש-עשרה ואינם יודעים לכתוב ולקרוא לדאבוני הרב.

תמר גוז'נסקי: גלגלו אותם מכיתה לכיתה, העלו אותם מכיתה לכיתה, והם מגיעים לגיל חמש-עשרה ואינם יודעים קרוא וכתוב, ואז באמת אתה צריך לתת להם את ידיעת הקרוא וכתוב.

תמר גוז'נסקי: לשתים-עשרה שנות לימוד.

תמר גוז'נסקי: למשל, אני יכולה לדבר על נערים שלי שעובדים, ילד בן שבע-עשרה שעובד כבר שנתיים, שזה חלק מהשיקום המאוד משמעותי שלו, והוא רוצה לעשות שתים-עשרה שנות לימוד.

תמר גוז'נסקי: הוא חייב ללכת לתג"ת.

תמר גוז'נסקי: תג"ת דורשים ממנו עכשיו שלושה ימי לימודים בשבוע.

תמר גוז'נסקי: המעסיק אינו מוכן יותר להעסיק אותו.

תמר גוז'נסקי: אזי הוא צריך עכשיו לעמוד בבחירה: או שהוא הולך לתג"ת שלושה ימים בשבוע, ואז הוא מפסיד את העבודה, או שהוא נשאר בעבודה ואינו יכול לקבל שתים-עשרה שנות לימוד.

תמר גוז'נסקי: אני באתי להיל"ה ואמרתי: הנער כבר אצלי, הוא יום בשבוע לומד אצלי כי הוא בחניכות.

תמר גוז'נסקי: בואו תנו לי את האפשרות, אנחנו נרחיב קצת את הלמידה, אנחנו בקשר עם המעסיק, אנחנו עושים עבודה קהילתית כל הזמן עם המעסיק, נבנה לו תוכנית שחלק יהיה אחרי הצהריים אחרי העבודה, וחלק יהיה בתוך מקום העבודה.

תמר גוז'נסקי: הם לא מוכנים, כי היל"ה יכול להיות רק במתקן שלהם עם המורים שלהם, והילד איננו מעניין אותם.

תמר גוז'נסקי: עפרה רותם: משרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: אני הצעתי לפני הרבה זמן, ואני חוזר על ההצעה.

תמר גוז'נסקי: לפי דעתי צריך להקים איזה שהוא שולחן משותף שבו יהיו גורמי החינוך, משרד העבודה, משרד החינוך, ההסתדרות לצורך העניין והמעסיקים.

תמר גוז'נסקי: את המעסיקים אף פעם אין שומעים.

תמר גוז'נסקי: אינני יודע אם שואלים לדעתם בכלל.

תמר גוז'נסקי: למה?

תמר גוז'נסקי: כי יש מגוון רחב של מקצועות.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: שמעתי שמזכירות רפואיות כבר לא רלוונטי.

תמר גוז'נסקי: עבודה.

תמר גוז'נסקי: יש בזה עבודה, אבל הבעיה היא השכר.

תמר גוז'נסקי: המעסיקים מנסים למצוא כל מיני פתרונות איך הבנות האלה לא יהיו על מצבת כוח האדם שלהם.

תמר גוז'נסקי: צריך פעם אחת לבוא ולהגיד: מזכירות רפואית בסדר, תביאו את קופת חולים, תגידו אנחנו רוצים להכשיר.

תמר גוז'נסקי: מתאים לכם?

תמר גוז'נסקי: אם כן, קדימה נצא לדרך.

תמר גוז'נסקי: לפעמים אנחנו מפתחים ובעצם לוקחים בני נוער, באמת רוצים לקדם אותם, ובסופו של דבר אין עבודה.

תמר גוז'נסקי: רפואיות, ואנחנו כיתתנו רגליים בחיפה והגענו להסכם עם ועד העובדים בבית חולים "כרמל", כדי שיעסיק בנות מ"שוהם" בחיפה, מאחד מבתי הספר.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה קרה בבית החולים "כרמל"?

תמר גוז'נסקי: רפואיות בבית ספר "שוהם", ולא דאגו מראש למצוא מקומות תעסוקה.

תמר גוז'נסקי: מקומות תעסוקה לאותן נערות שיוכשרו כמזכירות רפואיות.

תמר גוז'נסקי: אותן בנות, אם הן לא יעבדו עבודה מעשית, לא יקבלו את התעודה המקצועית, ואז הן חייבות לעבוד, והן מתוקצבות רק לשלושה ימים.

תמר גוז'נסקי: האם בשלושה ימים שהן אינן מתוקצבות יחזיקו אותן בבית הספר או לא יחזיקו אותן בבית הספר?

תמר גוז'נסקי: לרוב אין מחזיקים.

תמר גוז'נסקי: עדי בן עמי: כרגע אנחנו התערבנו, ובאמת הגענו להסכם

תמר גוז'נסקי: החולים "כרמל".

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: זה כולל גופים ציבוריים?

תמר גוז'נסקי: ומתן עם האוצר לחדש את הסכם העבודה הציבורי שם במיגזר הציבורי, ואמרנו שאחד הדברים שאנחנו רוצים לעשות זה לקדם את העניין של תקציב מסויים.

תמר גוז'נסקי: האוכלוסייה הזאת קיימת.

תמר גוז'נסקי: היא צריכה הכשרה מקצועית.

תמר גוז'נסקי: קיים חוק החניכות שקבעו שם שהם צריכים להשתכר.

תמר גוז'נסקי: ישנו שכר מינימום במשק, גם לנוער.

תמר גוז'נסקי: צריך לפתח מקומות תעסוקה.

תמר גוז'נסקי: לא יכול להיות שהמדינה תתנער מהאחריות שלה לפיתוח מקומות עבודה.

תמר גוז'נסקי: והיום, אם משרד הביטחון, שהוא אחד המעסיקים הגדולים, ישנם שם אלפיים וחמש מאות בני נוער במסגרות של בתי ספר תעשייתיים במשרד הביטחון בבסיסי צה"ל, עובדים שם כאלף בני נוער, גם שם מתחילים לפרוץ את המערכת; ואף על פי שבחוק החניכות, מקום עבודה שמעסיק על פי חוק החניכות, ההגבלים הם עצומים.

תמר גוז'נסקי: הוא לא יכול להתיר, זה מן חוזה כזה שהוא חייב להעסיק אותו עד סוף תקופת החניכות.

תמר גוז'נסקי: גם שם המערכת נפרצת, ושולחים את הילדים לכל מקום אחר, ולפעמים משרד העבודה אומר לנו: אין תשובות, אנחנו לא יכולים להכריח את הצבא לשלם כסף בעבור אותה הכשרה של החניכים, והם על פי חוק צריכים את ההכשרה המקצועית.

תמר גוז'נסקי: זה מין מעגל כזה שאתה רודף כל הזמן אחרי הזנב, ואין בעניין הזה חקיקה.

תמר גוז'נסקי: בעצם מודים שאין לכם פתרונות?

תמר גוז'נסקי: אזי הם יילכו לעבוד בלי חניכות.

תמר גוז'נסקי: חניכות.

תמר גוז'נסקי: יש לא מעט שעובדים היום ברשתות המזון, שהם עובדים יום שלם.

תמר גוז'נסקי: אין חובת זיקה לגבי נוער גם עם משרד התעסוקה.

תמר גוז'נסקי: משרד התעסוקה לדעתי איננו מגיע לנתונים האמיתיים של נוער שיוצא לעבודה.

תמר גוז'נסקי: עדי בן עמי: הם יודעים רק מי נרשם, אבל לדעתי לא כולם

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: זה לגמרי שולי.

תמר גוז'נסקי: בהשוואה למספר המועסקים

תמר גוז'נסקי: עדי בן עמי: אנחנו נמצאים במצב שאני יודע שבבתי ספר

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: הוא איננו יכול לקבל את התעודה.

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אזי הוא אינו מקבל תעודה, כי אין לו

תמר גוז'נסקי: עדי בן עמי: מר דורון קרני ואני חיפשנו במפרץ

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: למה הנער איננו זכאי לסבסוד הזה?

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: למה מבוגר זכאי לסבסוד, ונער אינו

תמר גוז'נסקי: עדי בן עמי: משרד העבודה, בהכשרה של המבוגרים,

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: משרד הביטחון, אתם תקוותנו הגדולה, כי

תמר גוז'נסקי: אמנון נווה:

תמר גוז'נסקי: האמת היא שהיה צריך להיות פה נציג של

תמר גוז'נסקי: אנחנו נתקלים בנוער הזה בצורה הפורמלית בתוך בתי הספר לסוגיהם ונותנים להם פעילות הכנה לצה"ל.

תמר גוז'נסקי: בפעילות בלתי פורמלית בשעות אחרי הצהריים והערב, אנחנו עובדים מול הנוער הזה באמצעות יחידות לקידום נוער.

תמר גוז'נסקי: אמנון נווה: אנחנו נתקלים בתופעה שפה אני שומע אותה, והיא שמדריכי או מדריכות הגדנ"ע, ובתנועות הנוער - שעובדים עם האוכלוסייה הזאת בפעילות הבלתי פורמלית, שבא נער שהוא רק עובד, והוא פונה למדריך שלו ואומר לו, אני הייתי רוצה להיכנס לאיזה מסגרת חינוכית וכדומה; ואז המדריך או המדריכה הולכים לרשויות כדי לסדר את הנער חזרה בלימודים וכדומה, ונתקלים הרבה מאוד בבעיות, שאינם רוצים אחרי שנער כבר נפלט ממסגרת והוא רק עובד, לקלוט אותו בחזרה במסגרת החינוכית.

תמר גוז'נסקי: אריה להב: מתוך חמישה-עשר אלף הנערים

תמר גוז'נסקי: הדברים שכאן עלו על השולחן, וזה בולט באופן מיוחד, שיש פה איזו שהיא מחלוקת בין משרדית, פוליטית, לא פוליטית, אבל בין משרדית, כאשר האיש שסוגר אותם זה משרד האוצר, זה המשרד השלישי, בין שני משרדים.

תמר גוז'נסקי: אני לא רוצה כרגע לנקוב בשום אמירה, מי עושה יותר טוב.

תמר גוז'נסקי: אני אומר לכם שמשרד העבודה שדרג את עצמו בתקופה האחרונה לרמה ששמענו על שיתוף פעולה, עושים בחינות בגרות - שפעם זה היה מוקצה מחמת מיאוס.

תמר גוז'נסקי: אנחנו אמרנו, אלה תלמידים בני עם ישראל.

תמר גוז'נסקי: אם לנער יש יכולת, הוא לומד אצלי כיום בבית ספר שהוא מתוקצב על ידי משרד העבודה, ואני חש שיש בו יכולת, מי זה שיגיד לי לא? אני אחזיר אותו למשרד החינוך?

תמר גוז'נסקי: אינני מתנגד להחזיר אותו; הוא איננו חוזר, הוא בא אליי.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, עובדה שהוא מגיע למערכת הזאת, ולכן אני אומר שהמציאות חזקה יותר מכל רציונאל ולפעמים מכל חוק.

תמר גוז'נסקי: אם חוק חינוך חובה הוא עד סוף כיתה י', עובדה שאלינו כבר מגיעים תלמידים לכיתה ט', ויש חטיבות ביניים שהיו מוכנים לשלוח אלינו מתוך חטיבות הביניים - תתחילו לגדל אצלכם חטיבת ביניים צמודה כבר מכיתה ז', כי כבר בכיתה ו', במעבר בין כיתה ו' לכיתה ז', כבר מתחילים לאתר כל מיני כאלה שאולי הם יודעים שלא ירוצו באופן סדיר בתוך חטיבת הביניים.

תמר גוז'נסקי: אני אתן לך כמה דוגמאות: בתי הספר שלנו נקראים עדיין בתי ספר בלתי רשמיים.

תמר גוז'נסקי: כאן אמרו שיוריים, אני אומר לכם: בלתי רשמיים.

תמר גוז'נסקי: כאשר באה קצינת ביקור מחוזית של מחוז וצריכה להעביר אליי תלמיד, היא אומרת להורה שזה בית ספר בלתי רשמי.

תמר גוז'נסקי: כל מי שלא בית ספר שמופעל ישירות על ידי המשרד, הוא בלתי רשמי.

תמר גוז'נסקי: זה הכל.

תמר גוז'נסקי: איננו נותנים להן פתרון.

תמר גוז'נסקי: אריה להב: אנחנו מלמדים מבתי ספר תיכוניים ומקיפים

תמר גוז'נסקי: עבודה.

תמר גוז'נסקי: יעבדו אצלם שלושה ימים בשבוע?

תמר גוז'נסקי: איזה סוג

תמר גוז'נסקי: אריה להב: פרטיים וגם ציבוריים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו עוסקים במגוון

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: ויש כאלה שמוכנים להעסיק שלושה ימים

תמר גוז'נסקי: אריה להב: זה הולך ונעשה יותר קשה.

תמר גוז'נסקי: בהחלט שיש.

תמר גוז'נסקי: אבל

תמר גוז'נסקי: אני אתן לך דוגמה כתוצאה מההגבלה: רשת "עמל" בשנת תש"ס יש לה למעלה מששת אלפים וחמש מאות תלמידים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו בעבור קרוב לחמש מאות תלמידים, עברה כבר מחצית השנה, לא קיבלנו כסף, כי הגבילו אותנו לששת אלפים תלמידים.

תמר גוז'נסקי: אבל אני אינני יכול לבוא למנהל בית הספר ולהגיד לו: אל תרשום.

תמר גוז'נסקי: בא אליך תלמיד, אל תרשום אותו, אל תקלוט אותו.

תמר גוז'נסקי: ומנהלים קולטים מעבר למכסה שיש להם.

תמר גוז'נסקי: רק בנצרת - בית ספר אחד, מאה תלמידים מעבר למכסה שלו.

תמר גוז'נסקי: את יודעת איזה תקציב זה לבית הספר?

תמר גוז'נסקי: הפתרון צריך לבוא בחשיבה.

תמר גוז'נסקי: אם אכן תהייה חלוקת החינוך בין שני משרדים, צריך לתת לה לפחות את אותם התקציבים, וגם לא להגביל.

תמר גוז'נסקי: אם נער רוצה לבוא, אנחנו בהחלט מדברים על בחירה חופשית.

תמר גוז'נסקי: נכון שחלק גדול בא מבחירה שלילית.

תמר גוז'נסקי: החוק אומר עד סוף כיתה י', אבל הנשירו אותו, בית הספר לא יכול היה לטפל בו.

תמר גוז'נסקי: הקב"ס העירוני מתכנן לפנינו שנקלוט אותו, אחרת הוא ברחוב.

תמר גוז'נסקי: החוק הוא חוק ובתי ספר מקיפים אמורים לתת פתרון.

תמר גוז'נסקי: הם נותנים פתרון.

תמר גוז'נסקי: אנחנו איננו יכולים להגיד שמשרד החינוך אינם עושים את עבודתם, אבל לאותו פלח באוכלוסייה צריך לתת פתרון אמיתי.

תמר גוז'נסקי: בבתי ספר טכנולוגיים, ואם זה בכיתות הכוון.

תמר גוז'נסקי: רציתי קודם כל לחזק את מה שנאמר כאן על המערכת וקצת להבהיר.

תמר גוז'נסקי: קריאה: "מפתנים" זה משרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: מרים נבות: לא, יש שלושים ושבעה.

תמר גוז'נסקי: הם משרתים.

תמר גוז'נסקי: בישובים ערביים.

תמר גוז'נסקי: מה שפה כבר לא מתאים, שם נחשב להתקדמות.

תמר גוז'נסקי: דווקא גדולים, שעברו ממשרד העבודה למשרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: אלה בתי ספר מהמיגזר הערבי.

תמר גוז'נסקי: גבוהה.

תמר גוז'נסקי: על פתיחת "מפתן", ואני יודעת שבאותו זמן סגרו "מפתנים" במקומות אחרים.

תמר גוז'נסקי: להיראות מיגזר ערבי, צריך לפתוח ארבעה מרכזי נוער במיגזר הערבי.

תמר גוז'נסקי: אני יכול להגיד לך אפילו בדיוק באילו ישובים במיגזר הערבי, כי עשינו עכשיו תוכנית חומש למיגזר הערבי.

תמר גוז'נסקי: למיגזר הערבי, כי שם יש אחוזי הנשירה הגדולים פי כמה מאשר במיגזר היהודי.

תמר גוז'נסקי: שם יש הנוער העובד בהיקפים גדולים פי כמה.

תמר גוז'נסקי: המערכת הזאת של בתי הספר, המסגרות האחרות, אזי הילדים מגיעים מכל מיני סיבות.

תמר גוז'נסקי: חלקם נוטים לעבוד, חלקם נפלטים ממסגרות אחרות בגלל כל מיני בעיות, בעיקר בגלל שלא הסתגלו שם.

תמר גוז'נסקי: הסיבות שונות, כי האוכלוסייה היא מגוונת.

תמר גוז'נסקי: זה שילד בא ורוצה לעבוד, זה לא אומר שאין לו גם בעיות אחרות.

תמר גוז'נסקי: הדברים אינם סותרים זה את זה, למרות שזה יכול להיות כך או כך.

תמר גוז'נסקי: הבעיות של הילדים האלה הן מגוונות, ואנחנו כן רואים הרבה מאוד בעיות במשפחה, ובעיות סוציו-אקונומיות.

תמר גוז'נסקי: בכל המסגרות האלה שאנחנו יודעים שהן מטפלות באוכלוסייה שיהיה לה קשה במסגרות הרגילות, שהיא באה לשם בגלל שהיא צריכה עוד תשומת לב ומענה, אזי צריך לתת את הכלים שיוכלו לתת לה את המענה הנוסף.

תמר גוז'נסקי: גם מבחינת לימודים, כי הרבה מהם ברמה לימודית נמוכה, וגם מבחינת ההתייחסות לצרכים האישיים והחברתיים של הילדים.

תמר גוז'נסקי: במסגרות הקטנות בעיקרון יש פוטנציאל שיכולים לעשות את זה, אבל מאוד חשוב שיהיו להן הכלים, וחלק מזה, כמובן, מתקציב.

תמר גוז'נסקי: רשת "עמל" ומשרד העבודה, והועלה פה העניין של המילה "חיזור".

תמר גוז'נסקי: אני כאיש שטח מוכרח להגיד בהדגשה למה שנאמר פה על ידי הגברת עפרה רותם, אני חושב שאחת הסיבות למשל שמאה ועשר בנות, מלבד חמישים בנות שכבר סיימו במסגרת רשת "עמל" קורסים מקצועיים, הגיעו לרשת "עמל" בשיתוף עם אלה ממשרד העבודה, על ידי דגש מאוד ברור של אותם עובדי רחוב, שעיקר העבודה שלהם הייתה להיות בשכונה לאורך כל היום עד היום, להיות שם ובאמת לחזר, לא רק להגיד, אלא להיות שם ולחוות אותם כל הזמן שם ברחוב ובשכונה.

תמר גוז'נסקי: אני אומר מניסיון, יש המון בני נוער שם ברחוב שמשוטטים; לא נגיד שאנחנו מחזרים, כי אנחנו איננו ממש מחזרים.

תמר גוז'נסקי: ואני אינני בטוחה שמה שאני רוצה לומר עכשיו הוא ממש שייך לעניין הדיון שהוא כל כך קיומי, אבל אני בכל זאת רוצה להסב תשומת לב בהזדמנות זאת, שיושבים פה גם אנשי משרד החינוך וגם אנשי משרד העבודה והרווחה, שאני עובדת איתם די הרבה בתחום שלי, בעניין של תוכניות לחינוך מקצועי של בני הנוער, לעורר את תשומת הלב לחשיבות של ההכנה לנוהלי עבודה בטוחים; מפני שאני מאוד מאמינה שדווקא במסגרות של צעירים לפני שהם כבר שתולים היטב במסגרת העבודה, ההרגלים לעבודה בטוחה ולמניעת מחלות מקצוע, שאחר כך גם יש לה השלכה כלכלית, כי אנחנו עדים להיקף תאונות עבודה עצום במדינת ישראל, וגם למחלות מקצוע, שפשוט אם הן לא נרשמות כולן, אבל הן קיימות ועוד איך, וזאת באמת הזדמנות טובה להכניס את זה כחלק מתוכנית הלימודים בין אם היא תהייה במשרד החינוך, ובין אם היא תהייה במשרד העבודה.

תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: לגבי האחיות המעשיות שאנחנו מכשירים.

תמר גוז'נסקי: עפרה רותם: חיזוק לרעיון שלך לעניין של סוג שלישי של

תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

תמר גוז'נסקי: נאמרו פה

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שצריך להיות באיזה שהוא מקום, - יכול להיות משרד החינוך, יכול להיות גוף אחר, אבל כנראה משרד החינוך - צריך להיות איזה שהוא רישום לגבי כל הילדים והנערים עד גיל שבע-עשרה ומה קורה איתם.

תמר גוז'נסקי: קצין ביקור סדיר מחפש עד כמה שהוא מחפש עד חינוך החובה.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר יש לנו אחריות היום מבחינה חברתית עד גיל שבע-עשרה, את חשיבות ההשכלה העיונית וההכשרה המקצועית שנכשיר אותו לחיים, והחיים נעשים מורכבים, המקצועות נעשים מורכבים, ואנחנו לא יכולים לשלוח מישהו חסר כל השכלה, כי מה הסיכוי שלו בחיים.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת את זה כי באיזה שהוא מקום אנחנו אומרים ככה.

תמר גוז'נסקי: כל זמן שהוא לומד אז אנחנו נקפיד ונשמור עליו.

תמר גוז'נסקי: ישנה פה בעיה מאוד בסיסית, כי ברור שככל שנדע יותר, צריך להקים ולפתח כלים נוספים, וברור שנציג משרד האוצר לא היה אוהב את הרעיון הזה שאנחנו נמצא את הנערים האלה, כמו שכאן אתה סיפרת מה שעושה העמותה למען נוער במצבי מצוקה (על"ם).

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת לרוץ לשכונה, לבית, לחפש את הנערים האלה.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת את זה כי בסופו של דבר, אם לא נבין את החשיבות החברתית ואת החיסכון הכלכלי שבחיפוש אחרי הנערים והנערות האלה, אזי אנחנו כנראה איננו מבינים בכלל מה הכיוון.

תמר גוז'נסקי: בתנאים האלה, בני נוער שהם פוטנציאלית המתחרים של העובדים האלה, אם אנחנו לא ניתן להם הזדמנות להיכנס מוקדם לשוק העבודה ולהחזיק כבר איזה שהוא קשר עם מעביד ובסיס, מה הסיכוי שלהם?

תמר גוז'נסקי: אין להם שום סיכוי.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על הקבוצה המסויימת הזאת, לא על אלה שיכולים ללמוד י"ב כיתות, והם נפלאים.

תמר גוז'נסקי: במילים אחרות, אם לא אתן להם היום איזה שהוא מסלול שהוא נותן להם יתרון על העובד הזר, כי הם כבר היו, וכבר הכירו אותם, והם כבר באיזה שהוא מקום עבודה, איך הם יגיעו?

תמר גוז'נסקי: איך הם ייקלטו באיזה ענף של מוצרי בנייה או בענף שעוסק בשירותים למכבסות?

תמר גוז'נסקי: כל מיני מקצועות שהם מקצועות מאוד נחוצים.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת את זה כי גם אם עוד נערים יגיעו לבגרות, הרי אף פעם לא נגיע למאה אחוזי בגרות.

תמר גוז'נסקי: ישנם תנאים, ישנן סיבות, ישנן נסיבות וכדומה.

תמר גוז'נסקי: במסגרת השינויים שחלו מאז שנת 1953, ישנם גם שינויים שקורים עכשיו בעשור האחרון.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש לנו פה, נוסף לדברים שכאן נאמרו, יש לנו עוד חור גדול מאוד בעניין הזה, כאשר לשכות התעסוקה יש להן פתרונות כפי שיש בשירות התעסוקה, ולדאבוני הרב, חברות כוח האדם משתלטות בצורה הולכת וגוברת.

תמר גוז'נסקי: הקשר עם המעסיקים – אנחנו הזמנו את התאחדות התעשיינים.

תמר גוז'נסקי: לדאבוני הם לא באו.

תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים לקיים ישיבה שבה מצד אחד המעסיקים, ומן הצד האחר שירות התעסוקה, לקבוע לגבי האפשרות לתת לנוער אותם תנאים מיוחדים שבהם הכשרה מקצועית ניתנת למבוגרים.

תמר גוז'נסקי: אינני מבקשת אפליה לטובה, אך למה אפליה לרעה?

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת שאם שולחים מבוגרים, ומשרד העבודה מסבסד את השכר, אז ישנה פה אפליה לפי גיל.

תמר גוז'נסקי: ישנה פה אפליה ברורה לפי גיל.

תמר גוז'נסקי: אם יש לנו חוק שיוויון הזדמנויות בעבודה.

תמר גוז'נסקי: הם אינם זכאים לדמי אבטלה.

תמר גוז'נסקי: אני אינני מציעה להם כרגע דמי אבטלה.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על הכשרה מקצועית.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על סבסוד מעבידים.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת שאם קיימת שיטה כזאת, אזי למה לא לתקן את השיטה הזאת כדי לתת לנערים ולנערות דריסת רגל במקומות עבודה גדולים יותר.

תמר גוז'נסקי: כי אחרת הם מגיעים רק לבתי מלאכה, הם מגיעים רק למקומות שבהם תנאי הבטיחות הכי גרועים ותנאי ההעסקה הכי גרועים.

תמר גוז'נסקי: אבל אם אנחנו רוצים שתהייה להם כניסה למקום עבודה יותר גדול, ואם לא ניצור אינטרס כלכלי של המעביד לקחת אותם, כי אז למה הוא ייקח אותם?

תמר גוז'נסקי: הוא לא ייקח אותם.

תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת כמה פתרונות כאלה צריך, אם צריך חמש מאות פתרונות כאלה, אלף פתרונות כאלה, אינני יודעת, אבל אנחנו איננו מדברים פה ברבבות פתרונות, אין פה קבוצות כאלה שאנחנו מדברים בהן.

תמר גוז'נסקי: שינוי חוק החניכות – אני זוכרת שבזמנו חבר הכנסת רן כהן כשלא היה שר, דיבר איתי כמה פעמים על העניין הזה.

תמר גוז'נסקי: השאלה התיאורטית הכללית היא: מה אנחנו רוצים?

תמר גוז'נסקי: האם אנחנו בכלל רוצים חוק חניכות?

תמר גוז'נסקי: מה אנחנו רוצים?

תמר גוז'נסקי: באופן מעשי היום יש עבודה, או מישהו הולך לעבודה, או מישהו הולך לבית ספר וקצת לומד, אבל החניכות במובן המסורתי כנראה איננה קיימת.

תמר גוז'נסקי: אזי מה אנחנו רוצים?

תמר גוז'נסקי: והיה טוב אם משרד העבודה בכלים שלו, הנוער העובד בכלים שלו, ו"ברוקדייל" בכלים שלו, אם אנחנו היינו מעלים - אולי צריך איזה שהוא סימפוזיון עקרוני מה אנחנו רוצים?

תמר גוז'נסקי: האם אנחנו רוצים לבטל את החניכות בכלל?

תמר גוז'נסקי: האם אנחנו רוצים לאשר חניכות אחרת?

תמר גוז'נסקי: את מי אנחנו נחייב לקבל אותם לעבודה?

תמר גוז'נסקי: מי ייתן להם את העבודה?

תמר גוז'נסקי: אין לנו תשובות לעניינים האלה.

תמר גוז'נסקי: לכן החוק הזה נגרר אחרינו, וחוק עבודת נוער טלאים על טלאים, כל פעם מטליאים אותו, ושום דבר לא יוצא מזה, ובסופו של דבר התחושה שלי, שבגלל מספרם המתמעט יחסית לאוכלוסייה של בני הנוער העובדים, הם נעשים עוד יותר שוליים.

תמר גוז'נסקי: אז אם מדובר על שוליות, זה באמת שולי.

תמר גוז'נסקי: הדבר השני, מאחר שמדובר גם בקבוצות אוכלוסייה חלשות מאוד שמהם מגיעים הנערים האלה בדרך כלל, אז בגלל זה הם שוליים, ועוד תוסיף את כל המערכות האחרות, באיזה שהוא מקום מתייחסים אליהן, הרי ממילא הן יהיו רווחה, אזי למה להשקיע בהן עכשיו.

תמר גוז'נסקי: אין אמונה, לדעתי, ביכולת להעביר אותם ממעמד של מועמדים לרווחה למעמד של אנשים שמפרנסים את עצמם.