הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 22, 1999-12-21 11:45

תמר גוז'נסקי: אני פותחת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד, בנושא ילדים במשפחות חד-הוריות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מקיימים את הישיבה הזאת ביום שבו התפרסמו בצורה יותר מדוייקת הנתונים על מימדי העוני, הדו"ח השנתי על מימדי העוני, שלפיו 277 אלף משפחות, כלומר, כמיליון נפש ו440- אלף ילדים נמצאים מתחת לקו שנקבע כקו העוני לשנת 1998.

תמר גוז'נסקי: לשנת 1999 אין נתונים.

תמר גוז'נסקי: בהקשר לענייננו, מה שבולט גם בדו"ח הזה כמו בדו"חות קודמים, הוא שמשקלן של המשפחות החד-הוריות שמתחת לקו העוני הוא הרבה יותר גבוה.

תמר גוז'נסקי: אם באופן כללי 17% מהמשפחות במדינת ישראל חיות מתחת לקו העוני, לגבי המשפחות החד-הוריות מדובר ב25%- מכלל המשפחות החד-הוריות, כלומר, אחת מכל ארבע משפחות חד-הוריות חיה מתחת לקו העוני.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים גם שבסיכומים של עובדי הרווחה מתייחסים למשפחות חד-הוריות כמשפחות שמראש מעריכים ששם צפויות בעיות, כך שבמסקנה הזאת הדו"ח על מימדי העוני שב ומאשר את הבעיה שאנחנו מכירים.

תמר גוז'נסקי: לא מצאתי בפרסומים בינתיים כמה ילדים חיים במשפחות האלה, אבל בכל מקרה, השיעור הוא ודאי גבוה יותר.

תמר גוז'נסקי: הנושא של משפחות חד-הוריות נידון בוועדות שונות בכנסת מהיבטים שונים.

תמר גוז'נסקי: הבקשה וההצעה היא לקיים היום את הדיון מנקודת ראותם של הילדים החיים באותן משפחות.

תמר גוז'נסקי: כלומר, אנחנו לא באים לדון בכל מגוון הבעיות הקשות שישנן למשפחות חד-הוריות, אלא בעיקר לדון במצב הילדים.

תמר גוז'נסקי: חשבנו גם לשתף ילדים, אבל לאחר התייעצות עם ההורים סוכם שילדים לא יבואו, כי לילדים קשה להתמודד בנוכחות קהל בנושאים האלה.

תמר גוז'נסקי: העבירו לי שני מכתבים של ילדים שגדלים במשפחות חד-הוריות.

תמר גוז'נסקי: אספר בקיצור מה הילדים האלה אומרים.

תמר גוז'נסקי: ילד אחד אומר: "אני בן למשפחה חד-הורית.

תמר גוז'נסקי: אמי גרושה ומטפלת בי ובשתי אחיותיי.

תמר גוז'נסקי: כאשר ההורים נפרדים נוצר החשש אצל הילד שאולי ההורים נפרדו בגללו.

תמר גוז'נסקי: יש רק מפרנס אחד בבית.

תמר גוז'נסקי: אצל החברים יש מחשב וצעצוע, וגם סרט שעולה שלושים שקל הופך למותרות, ואז אנחנו מתרחקים מהחברים, מסתגרים בבית ושוב חוזרת הבעיה הנפשית.

תמר גוז'נסקי: אני חושב שצריך להתייחס אלינו בצורה חיובית ולא להציג אותנו באור של מסכנים.

תמר גוז'נסקי: אם יעזרו למשפחות, יהיה יותר קל להורים שלנו לגדל ולפרנס אותנו".

תמר גוז'נסקי: במכתב השני שהועבר אליי כתוב: "אני בן 14, בן לאם חד-הורית.

תמר גוז'נסקי: יש דברים שאני לא יכול לעשות, לצאת לבילויים, כי לאמא אין כסף.

תמר גוז'נסקי: אמא לא יכולה לקנות לי נעליים טובות.

תמר גוז'נסקי: אני צריך נעליים טובות מאוד, כי אני בכיתת ספורט, ולאחר אימון בלי נעליים טובות, אני לא יכול לדרוך על הרגליים כי זה כואב לי.

תמר גוז'נסקי: אמא שלי לא יכולה לקנות לי בגדים יפים, ואני תמיד חולם שאמא תוכל להביא לי כסף".

תמר גוז'נסקי: אנחנו ביקשנו לשתף בדיון הזה נציגים של ארגונים של משפחות חד-הוריות, ושמחתי להשתתף במפגש בפורום של המשפחות החד-הוריות, שפועל בחסות עיריית תל-אביב-יפו.

תמר גוז'נסקי: ישנה פה גם הקואליציה הארצית למשפחות חד-הוריות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נשמע גם את נציגי המשרדים הממשלתיים וארגונים שונים שעוסקים בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: ברור לנו שאנחנו מדברים בתופעה של משפחות חד-הוריות, שהיא תופעה שתלך ותגדל בשל סיבות חברתיות כאלה ואחרות, גם בשל שיעור הגירושין וגם בשל סיבות אחרות, לכן ברור שהנושא הוא רציני ביותר.

תמר גוז'נסקי: אבקש תחילה את נציגי הארגונים להציג את הנושא כפי שהם רואים אותו, ואחר כך נלך הלאה.

תמר גוז'נסקי: מר דובשק, בבקשה.

עמנואל דובשק: אני מהפורום התל-אביבי של המשפחות החד-הוריות, וגם חבר בתחום הארצי.

עמנואל דובשק: בקשר לתל-אביב, חשוב להגיד שזאת העיר שבה יש יחסית לאוכלוסיה, הכמות הכי גדולה של משפחות חד-הוריות.

עמנואל דובשק: אני רוצה שבכל דבר שבאים לדון היום, נתרכז בעובדה שמה שמגדיר את המשפחה החד-הורית זה הילדים, קודם כל הילדים.

עמנואל דובשק: רווחת הילדים היא הדבר הכי חשוב לנו כהורים.

עמנואל דובשק: ברגע שאנחנו מסתכלים על מה חסר לילדים שלנו, אנחנו מבקשים להתייחס להורה ככלי לתיקון אותן בעיות.

תמר גוז'נסקי: מר זוירמן, בבקשה.

טוביה זוירמן: אני אב חד-הורה לשלושה ילדים, ואני חבר בקואליציה למשפחות חד-הוריות, וחבר בפורום העירוני תל-אביב, וגם חבר במרכז משפחה יפו, שזה יהודים וערבים, כי הנושא של חד-הוריות לא פוסח על המוסלמיות ועל נשים לא יהודיות.

טוביה זוירמן: אני חושב שיש מקום להעלות את נושא הילדים, כי למשל בנושא של הבטחת הכנסה, ביטוח לאומי או כפל קיצבאות, אם יש לי ילד בכיתה מתקדמת ואני זקוק לדברים נוספים בעבורו, אינני זכאי להשלמה נוספת מביטוח לאומי, מאחר שאני מקבל הבטחת הכנסה.

טוביה זוירמן: אין אפשרות להוציא מביטוח לאומי בעבור ילד חריג עזרה נוספת מעבר לעזרה שמקבלים בביטוח לאומי, ואני חושב שזה דבר שכדאי לגעת בו.

תמר גוז'נסקי: הגב' חנה מרגלית, בבקשה.

חנה מרגלית: אני רוצה להמשיך את דבריו של טוביה.

חנה מרגלית: גם ניצ"ן לא עוזרת לילדים חריגים.

חנה מרגלית: לפעמים יש משפחה חד-הורית עם שלושה ילדים שזקוקים לעזרה ולימודים בניצ"ן, למחשבים נישאים כדי ללמוד, לא כדי לשחק.

חנה מרגלית: יש בעיה עם הנושא הזה.

חנה מרגלית: יש לנו ילד שהוא אלוף הארץ עד גיל 14 בטניס.

חנה מרגלית: יש לנו פה מכתב ממנו.

חנה מרגלית: האמא לא יכולה לממן את האימונים שלו, היא לא יכולה לרוץ איתו לכל משחק.

חנה מרגלית: הילד הזה צריך לנסוע לחוץ לארץ לייצג את ישראל, והוא לא יכול, כי לאמא אין אפשרות לשלוח אותו.

חנה מרגלית: אנחנו מסתכלים לא רק על הנושא של החריגים, אלא גם על הנושא של המחוננים יותר, ילדים שרוצים ללמוד באוניברסיטאות בחוגים למחוננים, ואין אפשרות לשלוח אותם, גם לא לחוגי העשרה.

חנה מרגלית: אם משפחה חיה משכר ומשתכרת בסביבות ארבעת אלפים שקל, אם היא צריכה לשלם משכנתא, ולשלם בבית הספר, ולשלם את כל אחזקת הבית, והיא אמא והיא אבא והיא הכל, אין לה שום אפשרות לפתח את הילד הלאה.

חנה מרגלית: גם לילדים של משפחות חד-הוריות מגיע.

תמר גוז'נסקי: אני אקרא את המכתב שכתב הילד שהזכרת: "לדעתי חסרונו של אבי הוא חיסרון גדול מאוד, מכיוון שאבא מבין היטב בספורט ויכול לעזור לי יותר, אבל החיסרון הכי גדול הוא שלאמא שלי קשה מאוד להתמודד לבד מול כל העשירים, כי טניס הוא מקצוע לעשירים, אבל מה לעשות, אני אוהב טניס מאוד, ואמא שלי רוצה שיהיה לי רק טוב ועוזרת לי בכספים של הטניס, למרות שנורא קשה לה להתמודד לבד.

תמר גוז'נסקי: אם אבא שלי היה חי עם אמא שלי, היה לה יותר קל להתמודד עם הכספים של הטניס".

תמר גוז'נסקי: מצורף כאן מכתב ממרכז הטניס שהוא אלוף.

תמר גוז'נסקי: הגב' ברכה ארג'ואני, בבקשה.

ברכה ארג'ואני: אני יושבת ראש הארגון לזכויות הדיור.

ברכה ארג'ואני: אני חברה בקואליציה הארצית למען משפחות חד-הוריות בישראל.

ברכה ארג'ואני: אני רוצה לעסוק בשאלה מה קורה לאותם ילדים שעוברים שנה שנה מדירה לדירה.

ברכה ארג'ואני: כל המסגרות החינוכיות לא יכולות ולא מסוגלות לטפל בילד שעובר ממסגרת אחת לשניה.

ברכה ארג'ואני: אין שם מערכת שיכולה להתאים לטפל בילדים שעוברים משברים נפשיים עקב אי היציבות הזאת בחיים שלהם.

ברכה ארג'ואני: לצערי, החוסר הזה משפיע עליהם לא רק בגלל שבתי ספר לא מסוגלים לקלוט ילדים שמגיעים בכיתה ב' או ג', או פתאום נכנסים לתוך מסגרת של בית ספר אחר או שכונה חדשה, אלא שעוברים עליהם דברים מאוד מאוד קשים, מעבר למצוקה הכלכלית, שהם רואים שהאמא מתמודדת או האבא מתמודד בחיי היומיום.

ברכה ארג'ואני: אני מאוד מבקשת, אם יש אפשרות במסגרת הוועדה הזאת, לגרום למצב שמערכות החינוך יתחילו להבין מה עובר על הילדים האלה, בגלל היותם במשפחה חד-הורית, לא רק בגלל המסכנות שבעניין, אבל עצם העובדה שהילדים האלה עוברים משברים, ובתוך הכיתה המורה לא יודעת ולא מסוגלת להתמודד מול ילד שיש לו בעיה אמיתית, והיא לא מסוגלת להבין את התנהגות הילד.

ברכה ארג'ואני: אני מבקשת שהמורה תהיה לפחות ערה לילדים כאלה שיש להם בעיות של קליטה, של משברים נפשיים, ולהודיע לפסיכולוגית של בית הספר, על מנת לתת את תשומת הלב לכך.

ברכה ארג'ואני: אני גם רוצה להזכיר שמדינת ישראל אישרה את האמנה הבינלאומית לזכויות הילד, ושם המדינה מחוייבת לתת את הכלים להורים, על מנת לתת זכויות לילד, שתהיה להם קורת גג, חינוך, בריאות, וכו'.

ברכה ארג'ואני: אני מבחינה שבגלל שילדים סובלים מהנושא הזה של חוסר בדיור, יש לזה השלכות הרבה יותר קשות על החיים שלהם, על הגדילה, הצמיחה וההתפתחות בכלל, עקב היותם נודדים ממקום למקום.

ברכה ארג'ואני: אם יש אפשרות לעשות משהו עם הנושא הזה, אני מאוד אודה לך.

אופיר פינס-פז: יש פה מישהי שמייצגת את המשפחות החד-הוריות אצל עולים חדשים?

קריאות: לא.

יואב הס: יש סקטור מסויים בתוך העולים החדשים, העולים יוצאי אתיופיה.

תמר גוז'נסקי: הגב' חיה יגודה, בבקשה.

חיה יגודה: אני מייצגת את ארגון צח"י, שזה ארגון לילדים עם צרכים מיוחדים במערכת החינוך.

חיה יגודה: יש לנו קו פתוח ופונים אלינו לא מעט הורים במשפחות חד-הוריות, בשאלות מה לעשות כשרוצים להעביר את הילד לחינוך מיוחד, וכל הבעיות האלה.

חיה יגודה: יש תוכנית של משרד החינוך שנקראת שילוב ילדים בחינוך הרגיל.

חיה יגודה: אחד הקריטריונים לקבל עזרה של שעות בחינוך הרגיל הוא לילדים בפנימיות.

חיה יגודה: ילד בפנימיה הוא בעדיפות ראשונה לקבל עזרה ממערכת החינוך בכיתה הרגילה.

חיה יגודה: אולי צריך להוסיף גם את המשפחות החד-הוריות, שכשילד מתקשה בלימודים, הוא יקבל בתוך תוכנית השילוב הזאת את העזרה שהוא צריך, במקום שהוא ייפול לתוך החינוך המיוחד.

תמר גוז'נסקי: הגב' רחל אדר, בבקשה.

רחל אדר: אני נציגת הפורום הארצי למשפחות חד-הוריות.

רחל אדר: אני אתייחס קצת לגילאים הגדולים יותר.

רחל אדר: אני אם לחמישה ילדים, סטודנט למינהל עסקים, חייל, ילדה בתיכון, ילדה בחטיבת ביניים וילד ביסודי, לכן ראיתי לנכון לבוא ולהציג את הבעיה.

רחל אדר: אני חושבת שהיום, בשנות האלפיים, מגיע לילד במדינת ישראל לחיות בכבוד, לכל ילד וילד, וקל וחומר לילד ממשפחה חד-הורית.

רחל אדר: העירייה נותנת 20%-30% השתתפות בחוגים.

רחל אדר: לילד ממשפחה חד-הורית קשה לממן את ההשתתפות בחוגים אחר הצהריים.

רחל אדר: אנחנו רוצים להעשיר את האינטליגנציה של הילד, לפתח את החשיבה שלו, אבל אין בכוחנו.

אופיר פינס-פז: לא נותנים לכם הנחות בפתח-תקווה?

רחל אדר: נותנים הנחות של 25%-30% למשפחות ברוכות ילדים, ולחד-הוריות 25% הנחה.

תמר גוז'נסקי: זה במתנ"ס?

רחל אדר: בבתי הספר.

תמר גוז'נסקי: לכל ילד?

רחל אדר: לא, הרבה ילדים לא נרשמים, כי אין להם את התקציב המינימלי לממן את יום הלימודים שלהם בבית הספר, ואני כבר לא מדברת על חוגי העשרה.

רחל אדר: הילדים האלה לא יכולים להשתתף, כי גם 25% הנחה זה לא מספיק.

רחל אדר: אמא שצריכה לחלק את הכלכלה שלה בבית לסטודנט, לחייל, לתלמיד בתיכון, לא יכולה לעמוד בזה.

רחל אדר: כיום משולם מענק לימודים עד גיל 14.

רחל אדר: היום ספר בבית ספר תיכון עולה פי שניים או שלושה לפחות מספר בבית ספר יסודי, ולכן חה"כ ענת מאור מקדמת את העניין הזה.

רחל אדר: אני מקווה שהשנה החוק הזה יעבור, לגבי מענק לימודים עד סוף התיכון, כי יש ילדים שהם בני 18 פלוס, והם לא מסיימים את התיכון.

רחל אדר: זה לגבי מענק לימודים וספרי לימוד.

רחל אדר: לדעתי צריך להגדיל את קצבאות הילדים עד גיל 21 לפחות.

רחל אדר: האם בן 23 שחי בבית לא צריך לאכול בגלל שהוא עבר את גיל 18?

רחל אדר: חייל לא צריך לחיות?

רחל אדר: המדינה צריכה לדאוג לכל השכבות, לחלק את העוגה במידה צודקת.

רחל אדר: לגבי ההלוואות, אנחנו רוצים לגדל דור מפותח, בעל מעוף, דור שיוכיח את עצמו בשנות האלפיים.

רחל אדר: ללמוד במכללה עולה פי שניים מבאוניברסיטה רגילה, ואין תקציב לזה.

רחל אדר: אני חושבת שצריך לתת את הדעת על כך, ולתת לתלמידים היום את כל הכוח להתקדם, כדי שיהיה לנו דור יותר מוצלח.

תמר גוז'נסקי: הגב' ג'ודי דון, בבקשה.

ג'ודי דון: אני מהפורום הארצי של משפחות חד-הוריות.

ג'ודי דון: אני רוצה לתת דוגמא מהחיים שלי.

ג'ודי דון: יש לי ילד בן 14, ובגיל צעיר מאוד הוא נבדק על ידי בית הספר כמחונן, אבל הוא נשר מהמון תחומים של בית הספר, עקב זה שלא יכולתי לעשות לו מבדקים בניצ"ן.

ג'ודי דון: כל המבדקים בניצ"ן הם מאוד יקרים, ואני כאם חד-הורית שחיה מקיצבת נכות כללית, לא מקבלת מזונות, עקב זה שאין כפל קיצבאות.

ג'ודי דון: המזונות זו קיצבה נפרדת, ולא מקבלים אותה בנוסף.

ג'ודי דון: הילד לא עבר מבדק בניצ"ן, ואז הוא עבר בהמון מכשולים בתי ספר.

ג'ודי דון: לאחר מכן, כשקצת התאוששתי ונעזרתי בחברות, לקחתי אותו למבדקים, ומסתבר שהילד עם אינטליגנציה מאוד גבוהה במחשבים, והוא מתאים להגיע לאוניברסיטה וללמוד שם קורס נפרד ממה שהוא לומד בתיכון, ובכל זאת אני לא יכולה לספק את צרכיו, ויש לו דרישות מאוד גבוהות בלימודים.

ג'ודי דון: הילד דורך במקום, ואז משעמם לו בבית הספר, והוא לא מוצא עניין בבית הספר ויש משם תלונות עליו.

ג'ודי דון: לו היה לי תקציב, הייתי עוזרת ותומכת בו, ומעבירה אותו לתחומים שהוא מתאים להם.

ג'ודי דון: הילד רוצה ללכת למכללת רמת-גן, הוא רוצה להיות ביל גייטס הישראלי.

ג'ודי דון: הוא רוצה לעשות תוכנות, והוא באמת הוכיח את עצמו.

ג'ודי דון: פניתי לרווחה, פניתי לבית הספר, ואין להם תקציבים.

ג'ודי דון: לי אין לאן לפנות, וזה עולה המון כסף.

ג'ודי דון: אין לי מזונות, ומאלפיים ומאה שקל של קיצבת נכות כללית, אני לא יכולה להפריש שום דבר, כי זה להוצאות שוטפות.

ג'ודי דון: הילד שלי עבר חמישה בתי ספר במהלך ארבע עשרה שנותיו.

ג'ודי דון: זאת התמודדות חברתית מאוד קשה לילד.

תמר גוז'נסקי: הגב' יסכה הרן, בבקשה.

יסכה הרן: אני מייצגת כאן את מעורבות, מרכז למעורבות ושותפות בקהילה.

יסכה הרן: לפני כן פעלתי בנושא של קידום חוק חינוך חינם לגיל הרך, ואני מקימה היום את השדולה לגיל הרך.

יסכה הרן: היום במסגרת מעורבות אני מייצגת את קבוצת ההורים החד-הוריים.

יסכה הרן: גם אני הם חד-הורית, וגם אני עברתי את כל מה שסופר כאן.

יסכה הרן: אני רוצה למקד את תשומת הלב על שני נושאים.

יסכה הרן: דובר כאן על מסגרות בית הספר, על התשלומים, על המענק שביטוח לאומי נותן לקניית ספרים בכיתות מסויימות, ויש לי כאן דף של הורים שמעידים על הסכומים האבסורדיים, שדווקא בכיתות הנמוכות הם מקבלים סכומים גבוהים, ובכיתות הגבוהות עד כיתה י', ומה אחר כך בכיתות הגבוהות?

יסכה הרן: אני חושבת שמקומנו להיות שותפים בעניין הזה.

יסכה הרן: בתשלומי בתי הספר אין כמובן מאליו הנחה לחד-הוריים, כשהדגש הוא שיש הכנסה אחת למשפחה אם עובדים, ובדרך כלל היא לא גבוהה, ובדרך כלל אם זו עבודת נשים, זו הכנסה מאוד נמוכה.

יסכה הרן: אין כמובן מאליו הנחה, אלא צריך להגיש בקשות למלגות אם יש או אין.

יסכה הרן: אם מדובר על בתי ספר, אני רוצה להדגיש עוד שני נושאים.

יסכה הרן: נושא אחד שמאוד כואב לי אישית, ונתקלתי בו, וזה לא שייך רק לחד-הוריות, אבל פה נוצר אי שוויון, הוא נושא הטיולים לפולין, שהם בחסות משרד החינוך.

יסכה הרן: משרד החינוך עושה השתלמויות לילדים, רק לילדים שיוצאים.

יסכה הרן: אמרתי לבתי: משרד החינוך אומר לך שאמא שלך ענייה, ואת לא יכולה לצאת לפולין.

יסכה הרן: לא ייתכן דבר כזה.

יסכה הרן: או שמשרד החינוך לוקח את זה על עצמו ומאפשר לכל ילד לצאת, שלא לדבר על ההשתלמויות, או שלא יעשה את זה תחת חסותו, וזה יהיה על חשבון ההורים למי שיכול.

יסכה הרן: אני רוצה למקד את תשומת הלב לנושא אחד.

יסכה הרן: במסגרת מעורבות, עשינו תחקיר של יזמות נשים.

יסכה הרן: נשים שיצרו להן איזשהו עסק פרטי, בדרך כלל לצורך עזרה בכלכלת הבית, והרבה נשים חד-הוריות לפעמים מקימות איזשהו עסק.

יסכה הרן: אם האישה מקימה עסק, והוא עדיין לא יוצר הכנסה, היא לא יכולה לקבל הבטחת הכנסה, או אבטלה, ואז אין לה ממה לחיות, מפני שהעסק עדיין לא מכניס.

יסכה הרן: אני כבר לא מדברת על מקרים שאת נכנסת למצב של אבטלה, ואם היית בעלת עסק, אין לך זכות לאבטלה אלא להבטחת הכנסה, ואם יש לך רכב, אין לך זכות להבטחת הכנסה, אפילו אם הוא עולה אלף שקל.

יסכה הרן: כל המצב הזה של חוסר הכנסה סבירה, יוצר מצב של אי שוויון כלפי הילדים, כי הם הנפגעים העיקריים.

יסכה הרן: אתה לא יכול לתת להם את המינימום שמגיע לכל ילד.

תמר גוז'נסקי: הגב' אהלה אוחיון, בבקשה.

אהלה אוחיון: אני מארגון אחדים מגבעתיים, וחברה בקואליציה הארצית למשפחות חד-הוריות בישראל.

אהלה אוחיון: אני רוצה לדבר על שני נושאים.

אהלה אוחיון: ראשית, פרוייקט חונכות וחוגים בבתי הספר אחר הצהריים, כשפרוייקט של פר"ח מחולק שווה בשווה בין משפחות עם שני הורים, לבין חד-הוריות.

אהלה אוחיון: אין עדיפות ברשות העירונית למשפחה חד-הורית, ובדרך כלל הילדים עם האם, והיא רוצה לעבוד אחר הצהריים, אבל היא לא יכולה, כי אין מי שיחזיק לה את הילדים.

אהלה אוחיון: יש פרוייקט של מחוייבות אישית של תלמידי י"א-י"ב, אבל זה גם לא לחד-הוריים, ולא לעזרה בלימודים.

אהלה אוחיון: ילד שנולד חריג, והאמא מבקשת דרך משרד הרווחה חונך מהאוניברסיטה לחינוך מיוחד, זה נתקל בקושי רב.

אהלה אוחיון: יש להם סדרי עדיפויות, ופשוט אין מספיק חונכים.

אהלה אוחיון: מבחינת חוגים, אין מימון, ואם מבקשים מהרשות המקומית כיסוי לפחות לחוג או שניים מתוך מכלול, ואין להם כסף, אז הילד לא יכול להשתתף בחוג, וגם לא לקבל תגבור בשיעורים.

אהלה אוחיון: יש כיתות למצטיינים, גם בתיכון, אבל אין כיתות לחלשים, וההורה משלם.

אהלה אוחיון: כך הילד גם לא משתתף בחוג, גם לפעמים לא מקבל חונך, וגם מסתובב אחר הצהריים ברחובות, כי אין מי שיהיה איתו.

אהלה אוחיון: המועדונית מסתיימת בשעה 16:00.

אהלה אוחיון: אנחנו מנסים להאריך אותה עד 17:00, כדי שהאמא תספיק לקחת אותו אחרי העבודה, ולא תברח מהעבודה לפני 16:00.

אהלה אוחיון: לא לכולם יש אפשרות לממן את זה.

אהלה אוחיון: זה עולה כ900- שקל ליום, ומדובר בארוחת צהריים חמה שהילד זקוק לה.

אהלה אוחיון: זה לא בבחינת מותרות, ואם הילד לא יקבל את זה שם, לפעמים הוא לא יקבל את זה גם בבית בערב, וזה דבר שצריך לחשוב עליו.

אהלה אוחיון: הנושא השני הוא פרוייקט של קבוצות ברשויות העירוניות.

אהלה אוחיון: יש קבוצות שהן תחת ויצ"ו או נעמ"ת, ויש אנשים שלא מוכנים להגיע לפרוייקטים שנמצאים יחד עם הרווחה, כי בשבילם הרווחה מייצגת את החוק, והם לא מוכנים להגיע.

אהלה אוחיון: יש סטיגמה וזה המצב.

אהלה אוחיון: אם יש קבוצות בויצ"ו או בנעמ"ת, הן בדרך כלל לנשים בלבד, ופתח תקווה יוצאת דופן מבחינה זאת שהיא מיועדת גם לגברים.

אהלה אוחיון: גם בגבעתיים נותנים לגברים להכנס, אבל רוב הפרוייקטים הם למען נשים בלבד, הם נחשבים ארגוני נשים, וגברים לא רוצים להגיע אליהם.

אהלה אוחיון: אין מימון של הרשות העירונית למשפחות חד-הוריות, כמו שאין בכנסת ועדה למשפחות חד-הוריות, והבנתי שמוקמת שדולה.

אהלה אוחיון: השאלה היא עד מתי נהיה ספיח של משהו, בוועדה למעמד הילד, שהיא מאוד חשובה, כי המספר שלנו גדל.

אהלה אוחיון: אנחנו מדברים רק על הרשומים, אבל יש גם לא רשומים.

אהלה אוחיון: ישנן אימהות שפוחדות להתלונן, כי מחר לא יהיה להן איפה לגור.

אהלה אוחיון: זאת אומרת, צריך לחשוב על תקציב בתוך הרשות העירונית.

אהלה אוחיון: אם בגבעתיים שמונה-תשעה מיליון הולכים רק לארנונה, אין להם תקציב למשפחה החד-הורית, ואין להם תקציב לחונכות ולחוגים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לעצור רגע ולהציג כמה נושאים, וגם לבקש תגובה של המשרדים הממשלתיים שהואילו לבוא לכאן.

תמר גוז'נסקי: מהבעיות שהוצגו פה, אני רוצה לרכז ברשותכם כמה נושאים שאבקש גם מהמשרדים להגיב עליהם.

תמר גוז'נסקי: נושא אחד נוגע לסיוע הזה, שבזמנו נקבע ביוזמתה של אורה נמיר שהיתה בזמנו יושבת ראש ועדת העבודה והרווחה, בנושא החד-הוריות והסיוע המיוחד שניתן בתחילת שנת הלימודים.

תמר גוז'נסקי: הסיוע הזה היה תחליף לתשלום אחר שבוטל, אבל לא חשובים כרגע הפרטים.

תמר גוז'נסקי: באיזשהו מקום בצורה מאוד שרירותית קבעו שכיתה ח' תהיה השנה האחרונה שבה משלמים את הסיוע הזה, כאילו שבתיכון לילדים יש הוצאות פחותות.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני חושבת שזה אחד הנושאים שבצדק מציק למשפחות, וזה תשלום שממומן ישירות על ידי משרד האוצר וממומן על ידי המוסד לביטוח לאומי.

תמר גוז'נסקי: הנושא השני נוגע לשאלת הקיצבאות, וזה נושא כללי של הביטוח הלאומי.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, מה קורה כשיש משפחה חד-הורית שמגיעים לה בעצם מזונות, כי האב לא מקבל את המזונות, אבל אותה משפחה מקבלת קיצבת נכות או קיצבה אחרת, ואז הם לא מזכים גם במזונות.

תמר גוז'נסקי: אבל המזונות הם בעצם סיפור אחר לגמרי, כי ההנחה היא שזה תשלום לילדים, ולכן השאלה השניה היא מדוע המזונות אינם עומדים בפני עצמם, ולא קשורים לשום נושא אחר.

תמר גוז'נסקי: הנושא השלישי הוא עניין מעבר הדירות וההשפעה האדירה שיש לזה על ילדים.

תמר גוז'נסקי: חוסר יציבות זה אחד הדברים הגרועים ביותר לילדים בכל נושא.

תמר גוז'נסקי: ברגע שהמשפחה היא חד-הורית בשל גירושין או מות אחד ההורים, או מסיבה אחרת, כבר יש סיבה מספקת לילד הזה לחיות בחוסר בטחון, ומוסיפים לזה עוד מעבר דירות כמעט כל שנה, ומעבר בית ספר.

תמר גוז'נסקי: הבעיה היא שיש הלוואות יותר גדולות למשפחות חד-הוריות, אבל משפחות חד-הוריות רבות לא יכולות להחזיר את ההלוואות האלה.

תמר גוז'נסקי: לכן, משפחה חד-הורית שיכולה להיעזר במשכנתא, זה בסדר, אבל מה לעשות עם אותן משפחות רבות שלא יכולות להיעזר במשכנתא?

תמר גוז'נסקי: כאן הבעיה של הסיוע לשכירות.

תמר גוז'נסקי: הסיוע בשכירות הוא מוגבל בכסף ובשנים.

תמר גוז'נסקי: הוא ניתן לשלוש שנים בלבד.

תמר גוז'נסקי: לכן, הנושא השלישי הוא להבטיח לילדים את המקום הקבוע.

תמר גוז'נסקי: הנושא הרביעי שהועלה פה הוא הבעיה של מעבר לשעות הלימודים.

תמר גוז'נסקי: זו בעיה מאוד קשה כשיש הורה אחד.

תמר גוז'נסקי: כשיש שני הורים, יותר קל להסתדר.

תמר גוז'נסקי: כשיש הורה אחד, אם ההורה יוצא לעבודה במשרה מלאה, וחשוב מאוד שההורה יצא לעבודה במשרה מלאה, כדי שיהיה מפרנס בכבוד של משפחתו, כמובן שהוא צריך את הסידור של אחרי הצהריים.

תמר גוז'נסקי: אין היום שום חובה של איזשהו גורם או רשות לתת את הסידור של אחרי הצהריים, בין אם זה מועדונית או חוג.

תמר גוז'נסקי: מה שקורה הוא שמאלצים לא מעט משפחות חד-הוריות לחיות מהבטחת הכנסה.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת שמשרד העבודה והרווחה והביטוח הלאומי צריכים לחשוב על זה מאוד ברצינות.

תמר גוז'נסקי: לדעתי יש לנו עניין חברתי לעזור להורים לצאת לעבודה, ויש לנו עניין חברתי שהם לא יחיו על הבטחת הכנסה, ומצד שני, מאחר שהבטחת הכנסה כרוכה גם בהרבה מאוד הנחות בארנונה ובכל מיני תשלומים לבית ספר, בעצם מעודדים את המשפחות החד-הוריות לחיות על הבטחת הכנסה, ובעצם לחיות מתחת לקו העוני, כאשר יכלו לנהוג אחרת.

תמר גוז'נסקי: כאן כל המערכת לדעתי היא בעייתית מאוד מבחינת המשפחות החד-הוריות.

תמר גוז'נסקי: יוצרים מצב שבו שלא ברצונן המשפחות האלה חיות על חשבון הבטחת הכנסה, על חשבון המדינה, בזמן שמדובר באנשים שיכולים לעבוד בשוק החופשי ולמצוא עבודה, אבל אז הם יפסידו את כל ההטבות.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, אם היתה הטבה שהיא תלויית מצב משפחתי, ולא רק תלויית הכנסה, היה אפשר לעשות זאת.

תמר גוז'נסקי: השאלה הזאת נראית לי שאלה מאוד מרכזית מבחינת הילדים, כי ילד שגדל במשפחה שבה ההורה לא עובד לאורך זמן, זה לא הדבר שהיינו רוצים גם כדוגמא אישית לאותם ילדים.

תמר גוז'נסקי: הנושא הנוסף שהועלה פה הוא נושא הפרוייקטים השונים, חונכות ומחוייבות אישית.

תמר גוז'נסקי: אלה פרוייקטים חשובים מאוד, כי הם ממומנים על ידי גורמים אחרים.

תמר גוז'נסקי: עכשיו רוצים להגדיל את מספר הסטודנטים שיעבדו בפר"ח.

תמר גוז'נסקי: השאלה היא מדוע הקריטריון של משפחה חד-הורית, איננו כמו קריטריונים אחרים.

חנה מרגליות: אני מרמת-גן, ואני בדקתי את הנושא של פר"ח.

חנה מרגליות: יש פר"ח ברמת-גן, אבל בבתי ספר מסויימים.

חנה מרגליות: אם אני כמשפחה חד-הורית נמצאת בשכונה יוקרתית, אז אלינו לא מגיע פר"ח.

יורי שטרן: לכל מה שקורה לאישה עצמה יש השלכות מיידיות על הילד.

יורי שטרן: אני רוצה להוסיף שלושה דברים.

יורי שטרן: ראשית, הבטחת הכנסה וקיצבה לאם חד-הורית כאשר היא רוצה ללמוד באוניברסיטה.

יורי שטרן: כאשר מדובר במשפחה חד-הורית, זה סותם דרך לכל התקדמות שהיא.

יורי שטרן: שנית, אנחנו מנסים עכשיו לשנות את נוהל הביטוח הלאומי בקטע של בעלות על הרכב, ואחת הקטגוריות שלגביהן אנחנו מבקשים בחוק, היא לאשר המשך תשלומי הבטחת הכנסה עם בעלות על הרכב להורים חד-הוריים.

יורי שטרן: הדבר השלישי הוא עניין השימוע.

יורי שטרן: ביטוח לאומי שולח מדי פעם פקחים.

יורי שטרן: הנוהל של היום בכל הקיצבאות, ופה זה ממש נכנס למיטה של האנשים, הוא שאם ביטוח לאומי מגיע למסקנה שיש פה איזשהו שקר או זיוף, אז הוא מבטל את הקיצבה, ואז אחר כך מי שביטלו לו את זה, הוא צריך להתדיין ולפנות לערכאות, ובסוף אולי יכירו שזה לא היה בסדר, אבל אין קיצבה בכל התקופה שלפני כן.

יורי שטרן: אני מבקש סיוע שלכם בעניין.

יורי שטרן: הצעתי שבכל ביטול קיצבה כלשהי, תהיה זכות שימוע לפני ההחלטה.

יורי שטרן: לפי החוק צריכים להוכיח שמדובר במפרנס קבוע, כלומר, לא מדובר בביטול קיצבה על סמך זה שמצאו סתם גבר בחדר.

יורי שטרן: אבל בפועל הפקחים שוללים את הקיצבה הרבה פעמים על סמך ידע שיש לאותה אישה חבר קבוע, וזה לא אומר שהוא מפרנס.

יורי שטרן: ההשלכות של התופעה הזאת על הילדים הן קשות במיוחד, כי מעבר לפגיעה הכלכלית הקשה, יש גם את הפגיעה הפסיכולוגית.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לבקש מנציגי משרדי הממשלה וגורמים רשמיים גם להגיב על מה שנאמר פה, וגם רציתי לשאול אם במקרה הגורם הנוגע בדבר עשה איזה מחקרים מיוחדים שנוגעים לגבי משפחות חד-הוריות, במיוחד לגבי מצבם של ילדים במשפחות חד-הוריות, הצרכים שלהם, וכו'.

תמר גוז'נסקי: פרופ' יונה אמיתי, בבקשה.

יונה אמיתי: כדי לעשות קצת סדר ופרספקטיבה, בנושא שירותי בריאות מול הצרכים, שירותי הבריאות בישראל נחלקים בעצם לשתי זרועות.

יונה אמיתי: השירותים המניעתיים, שזה רשת טיפות החלב בישראל, והשירותים הקורטיביים, שזה קופות החולים.

יונה אמיתי: הצרכים של הילדים הם בשני המישורים האלה.

יונה אמיתי: אני גם מייצג את הרשת של שירותי בריאות הציבור, ואיתי נמצאת דורית אפל מהנהלת הסיעוד, ואני יכול לתת פרטים בעיקר על העניין הזה.

יונה אמיתי: הרשת הזאת של טיפות החלב היא רשת ממלכתית שפרוסה בכל הארץ, בשאיפה להגיע לכל ילד, ללא שום משוכות כלכליות, ואמנם יש ברשת הזאת, כדי להגיע לכל מדינת ישראל, את הקריטריון שהתשלום של אגרה חצי שנתית לא מוטל על אלה שיש להם עוני בקריטריונים של הבטחת הכנסה.

יונה אמיתי: זה אמנם לא מתייחס למשפחות חד-הוריות כקבוצה מיוחדת, אבל בהנחה, מתוך אמונה שהקריטריון הזה הוא אחיד לכולם, האוכלוסיות שמשתמשות בזה הן בעיקר אוכלוסיות מצוקה, אם זה עולים חדשים או משפחות חד-הוריות, כלומר, בפועל השימוש ברשת הזאת נפוץ יותר בין השכבות החלשות.

יונה אמיתי: יש משפט אחד שלא בא לדיון פומבי, אבל הוא מופיע במכתב הפנייה אל חברת הכנסת גוז'נסקי, מטעם הפורום הארצי למשפחות חד-הוריות, והוא מטריד אותי, ולא רק במישור של טיפות החלב ושל הבריאות, וזה המשפט שאומר: "משפחות חד-הוריות המקבלות קיצבאות מהביטוח הלאומי, ראש המשפחה פטור מתשלום רופא, אולם הילדים אינם פטורים".

יונה אמיתי: הקריטריון של משפחות עם הבטחת הכנסה אמור לתת פתרון, וכאן נוצר מצב דיפרנציאלי, שהפתרון הזה, ואולי זה נכון גם ביחס לחינוך ולעוד היבטים, תופס את ראש המשפחה, והילדים נמצאים כאן באיזשהו מירווח אחר לגמרי, ואינם נהנים מכל הזכויות הצמודות לזה.

יונה אמיתי: אם זה נכון, לפי דעתי זה מפתח לתיקון עוולה, ולא רק בבריאות, אלא גם בהיבטים אחרים של חינוך או של שירותי לוויין אחרים שצמודים להגדרה של הבטחת הכנסה.

תמר גוז'נסקי: ד"ר רובנרויט, בבקשה.

קרל רובנרויט: אני מנהל היחידה לטיפול בילד ובנוער ובמשפחה ביפו, של משרד הבריאות ואגף בריאות הנפש.

קרל רובנרויט: מהניסיון שלנו, אנחנו רואים שיש רמת סיכון יותר גבוהה אצל ילדים במשפחות חד-הוריות, מאשר במשפחות דו-הוריות.

קרל רובנרויט: אני רוצה לציין שאני חושב שהיום, למרות שיש לנו כלים לתת יעוץ ועזרה למשפחות כאלה, אין מספיק גישה בדרך כלל לגורמים מקצועיים, למשל בנושא של בריאות הנפש.

קרל רובנרויט: לדעתי, היה צריך להיות חיבור יותר חזק בין הארגונים שהציגו את עצמם פה, ואני מאוד הופתעתי שיש כל כך הרבה התארגנות עצמאית סביב הנושא הזה.

קרל רובנרויט: בגלל הסטיגמה שכרוכה בכך, אנשים מגיעים אלינו בשלבים מאוחרים, ולדעתי, הורה חד-הורי צריך את העזרה מיד כשהוא נכנס לתוך המצב הזה של החד-הוריות.

קרל רובנרויט: אני לא יודע אם זה שייך, אבל אני הייתי מציע שיהיו תקציבים לייעוץ ומניעה להורים כאלה.

קרל רובנרויט: למשל היום, כדי שאני אתן שירות, אני צריך לפתוח תיק, ולהגדיר את הילד כפציינט, על מנת שאני אתן את הזמן שלי.

קרל רובנרויט: אין לנו הקצבה לעבודה מיידית.

קרל רובנרויט: זו אוכלוסיה שלדעתי צריכה יעוץ להתמודד עם הקשיים של ההורות הבלעדית של הורה אחד מול ילד.

תמר גוז'נסקי: הטיפול יכול להיות גם אישי וגם קבוצתי, נכון?

קרל רובנרויט: כן, גם אישי וגם קבוצתי.

קרל רובנרויט: הייתי רוצה שיהיו תקציבים גם למוסד שלנו, בבריאות, שנוכל לפתוח ולגשר בינינו לבין ההורים והארגונים שמייצגים את ההורים, לפתוח הדרכות קבוצתיות או אישיות להורים שרוצים את זה.

תמר גוז'נסקי: מר בקל מהביטוח הלאומי, בבקשה.

יחזקאל בקל: נכון שהמצוקה הכלכלית של משפחות חד-הוריות היא קשה.

תמר גוז'נסקי: כמה ילדים חיים במשפחות חד-הוריות?

קריאה: מאתיים אלף.

חנה מרגליות: ישנן 93 אלף משפחות.

חנה מרגליות: מדובר בילדים עד גיל 17.

יחזקאל בקל: בשנים האחרונות הגדלנו את הסיוע למשפחות חד-הוריות, והיום הן מעל קו העוני.

תמר גוז'נסקי: 25% מהן מתחת לקו העוני.

יחזקאל בקל: אלה שאנחנו משלמים להם את הגימלאות, הם לא מתחת לקו העוני.

יחזקאל בקל: הגימלה היא מעל קו העוני.

יחזקאל בקל: אני לא מדבר על האוכלוסיות העובדות.

תמר גוז'נסקי: אתה אומר שקיצבאות הבטחת הכנסה מעלות את המשפחות האלה מעל קו העוני.

יחזקאל בקל: נכון, לא בהרבה, אבל זה מעלה מעל קו העוני.

יחזקאל בקל: יש פה לוח עם נתונים.

יחזקאל בקל: אם לוקחים למשל מספר נפשות למשפחה שלושה, אחוז מהשכר הממוצע 50.5%, בתקופת הסקר ההכנסות היו 2,963 שזה קו העוני, לעומת 3,103 קיצבה.

יחזקאל בקל: הבעיה העיקרית שהועלתה כאן היתה שההכנסה לא מספיקה.

יחזקאל בקל: הועלתה גם טענה שמי שמקבלת קיצבת נכות, לא יכולה לקבל גם מזונות.

יחזקאל בקל: האמת היא שלכל ההצעות האלה היו הצעות חוק שלא עברו, כלומר, כאלה שבאו לשפר את המצב.

יחזקאל בקל: אני רוצה להסביר למה המצב הקיים הוא כזה, מבחינה זאת שאישה שמקבלת קיצבת נכות, לא יכולה לקבל גם דמי מזונות.

יחזקאל בקל: התשלום למזונות ניתן בעצם בדומה להבטחת הכנסה.

יחזקאל בקל: הוא ניתן רק לאישה שאין לה שום מקורות הכנסה אחרים, לפי אותו מבחן הכנסות.

יחזקאל בקל: כאשר לאישה כזאת יש הכנסה ממקורות אחרים, לוקחים את אותו מבחן, ורואים שאם יש לה הכנסה ממקור אחר, היא יכולה לקבל אולי את ההשלמה דרך מזונות, או לפעמים גם לא מגיעה לה שום השלמה.

יחזקאל בקל: לפעמים הביטוח הלאומי מצליח לגבות מהאיש עצמו מעבר לקיצבה המינימלית, ואז הוא מעביר את הכסף הזה לאישה.

יחזקאל בקל: הבעיה שלנו היום בגביית מזונות היא בעיה חמורה.

יחזקאל בקל: בעבר היינו יכולים בקלות יתר לעצור את האנשים, לעצור את יציאתם לחוץ לארץ, וכל מיני אמצעים שנקטנו בהם.

יחזקאל בקל: היום, בעקבות כל מיני בג"צים, אנחנו כמעט ולא מצליחים לעשות את הפעילויות האלה.

יחזקאל בקל: אנחנו מנסים בעיקר לגבות כסף, אם יש לאיש הזה כסף.

ויקטור כהנא: למה דרך ההוצאה לפועל כן אפשר לעשות את זה, ודרך הביטוח הלאומי אתה אומר שאי אפשר?

יחזקאל בקל: לא תמיד.

יחזקאל בקל: פעם היינו בקלות יכולים לעצור מישהו ולעצור את יציאתו לחוץ לארץ.

דליה גורדון: היה בג"ץ שדרש שנעשה קודם מבחן שהגבר יכול לעמוד בהוצאה.

יחזקאל בקל: לגבי כל ההצעות האחרות שהועלו, של הבטחת הכנסה, של ביטול הסעיף המגביל של בעלות על רכב, וכל הסעיפים האחרים שהועלו, הסעיפים האלה הגיעו גם כהצעות חוק, והן בדרך כלל לא עברו, בעיקר מסיבות תקציביות.

יחזקאל בקל: החשש של האוצר הוא שזה יפרוץ את המגבלות התקציביות הקיימות היום.

יחזקאל בקל: יש לנו בעיות חמורות בכלל בנושא של הבטחת הכנסה ומזונות.

יחזקאל בקל: אין לנו דרכים באמת לדעת אם האיש מסוגל לעבוד או לא מסוגל לעבוד.

יחזקאל בקל: הפחד של האוצר הוא שאנשים שיש להם יכולת והבטחת הכנסה, ומצליחים להחזיק רכב, ואולי יש להם יכולות אחרות לכסף נוסף- -

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא נעסוק עכשיו בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: יש ועדה שתדון בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לחזור לעניין המזונות.

תמר גוז'נסקי: עניין המזונות בא לאחר שבית משפט קבע את חבות האב לשלם מזונות לילדיו.

תמר גוז'נסקי: מזונות הם לילדים עד גיל מסויים ולא לאישה.

תמר גוז'נסקי: מה זה חשוב שאישה מקבלת קיצבה אחרת?

ויקטור כהנא: יש הרבה גברים שמגדלים ילדים, ואם הכסף מיועד לילדים, למה הם לא יקבלו מזונות?

ויקטור כהנא: אתם משתמשים כל השנים במשפט לא נכון.

תמר גוז'נסקי: אתה מדבר עכשיו על נושא אחר, ויש היום תקדימים משפטיים שחייבו את האם.

תמר גוז'נסקי: יכול להיות שהביטוח הלאומי עדיין לא התאים את עצמו למצב הזה, ושבעצם לא צריכה להיות הבחנה בין גבר לאישה, אלא הקובע הוא מי שמגדל את הילדים, וההורה השני.

תמר גוז'נסקי: עכשיו אני שואלת אותך מבחינת ההגיון.

תמר גוז'נסקי: למשל, אם הגברת מקבלת קיצבת נכות, הרי איש לא יעלה בדעתו לפגוע בקיצבות הילדים שלה.

יחזקאל בקל: נכון.

תמר גוז'נסקי: למה?

תמר גוז'נסקי: הרי זאת קיצבה וזאת קיצבה.

תמר גוז'נסקי: זה כך, כי קיצבת הילדים היא לילדים.

תמר גוז'נסקי: מדוע קיצבת מזונות שניתנה בעיקבות פסק דין, שאומר שלילדים מגיע במקום ההורה שלא משלם, מדוע היא לא נתפסת כמו קיצבת ילדים, כקיצבה ששייכת לילדים?

תמר גוז'נסקי: הרי כאשר בית המשפט קובע את גובה הקיצבה, הוא מביא בחשבון את מצבה של המשפחה בכלל.

תמר גוז'נסקי: הוא מביא בחשבון גם את מצבו של ההורה שמגדל את הילדים, את מצבו של ההורה השני שלא נמצא עם המשפחה, כי כולם דואגים לשים בפניו את העובדות.

תמר גוז'נסקי: אם למשל האישה היא עורכת דין מפורסמת, יבוא הבעל ויגיד מה פתאום היא צריכה מזונות, תראו מה מצבה.

תמר גוז'נסקי: כל העובדות האלה מונחות על שולחנו של השופט, ובכל זאת הוא קבע שהאב במקרה מסויים צריך לשלם אלפיים שקל מזונות לחודש לילדים.

תמר גוז'נסקי: אתם אומרים שבמקרה שהאב נעלם או לא משלם, אתם משלמים.

תמר גוז'נסקי: מדוע זה לא מוגדר כקיצבת ילדים?

יחזקאל בקל: התשובה היא שהחוק קבע שאנחנו נכנסים לנעליה של האישה רק אם היא מעוטת הכנסה.

יחזקאל בקל: אנחנו לא נכנסים לנעליה של האישה כדי לגבות את המזונות אם היא לא מבוטחת -

תמר גוז'נסקי: זו לא זכות מוחלטת של הילדים?

יחזקאל בקל: לא.

יחזקאל בקל: אם החוק היה אומר שלא חשוב מה מצבה של האישה, זה נכון.

יחזקאל בקל: זאת אומרת, אם החוק היה אומר שאנחנו נכנסים לסייע במקרה כזה, לגבות את הכסף בעד הילד בכל מצב כלכלי של האישה, אז זה נכון.

תמר גוז'נסקי: אז בעצם יש פה פיקציה, כי בעצם אם היא לא תקבל מזונות, היא תקבל הבטחת הכנסה, אז מה ההבדל?

יחזקאל בקל: אין הבדל.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת שבעצם הבטחת הכנסה פלוס מזונות לצורך העניין זה אותו דבר.

טוביה זוירמן: ההבדל הוא שאם היא מקבלת הבטחת הכנסה, זה מביא אותה למצב שהיא צריכה להלחם נגד הבעל האלים, שממנו היא ברחה, ונטשה דירה וכל מיני דברים, ושם מתחילה הנקודה לגבי נושא האלימות.

טוביה זוירמן: זו הנקודה שאתם צריכים גם כן לחשוב עליה.

תמר גוז'נסקי: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

נעמי חזן: לא בדקתי את החוק, אבל אם בחוק כתוב במפורש שזה ניתן להורה, או אם אפשר לייעד את המזונות לילדים על שם הילדים, אם אפשר לייעד את המזונות לילדים עצמם על פי שמותיהם, כפי שהוסכם בהסכמי הגירושין או בחלוקת הרכוש, אנחנו פותרים את הבעיה, וגם מקלים על הביטוח הלאומי, כי זה חוסך את אותו עניין, ומגיע ליעד, לילדים עצמם, עד גיל 18, ואני מקווה שזה יהיה גיל 21.

נעמי חזן: אני לא רואה שיש מניעה.

נעמי חזן: לדעתי זו החלטה מינהלית.

תמר גוז'נסקי: לא, זה בחוק.

נעמי חזן: לכן אני מציעה שהדבר הראשון שנעשה הוא שנבדוק את האפשרות של שינוי החוק, כדי לייעד את המזונות לילדים עצמם.

נעמי חזן: זה לא עולה כסף.

תמר גוז'נסקי: ההבדל בין הגישה שלך לגישה שהציג הביטוח הלאומי, הוא שמזונות זה תחליף הבטחת הכנסה, ושבעצם אותה משפחה שראויה למזונות, היתה ראויה גם להבטחת הכנסה, וזה שקוראים לזה הבטחת הכנסה או מזונות, זה בעצם אותו דבר.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, מי שלא זכאית להבטחת הכנסה, גם לא תקבל את המזונות.

תמר גוז'נסקי: כלומר, זה שינוי מהותי בחוק.

נעמי חזן: לכן אני מתחזקת בדעתי, שכדאי לנו לבדוק את העניין הזה.

נעמי חזן: המטרה פה היא הגנת הילד, ולא הגנה של כל מיני דברים אחרים שאנחנו עושים במסגרות אחרות.

נעמי חזן: זה ראוי לבדיקה ולשיתוף פעולה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת שטרן, בבקשה.

יורי שטרן: ראשית, יש פה אבסורד בחוק.

יורי שטרן: המדינה באה לסייע בחוק לאותה משפחה חד-הורית שאין ממי לגבות לה מזונות, לפי מבחן ההכנסה של המשפחה, והיא באה לסייע למשפחה שעומדת בקריטריונים של הבטחת הכנסה, אז מה הסיוע שלה אם זה במקום הבטחת הכנסה?

יורי שטרן: אין פה שום סיוע, פשוט מחליפים קיצבאות, כשהמטרה המוגדרת המקורית של החוק שהיא לסייע למשפחות חד-הוריות במצוקה כלכלית מסויימת, לא מושגת.

יחזקאל בקל: אבל התנאים פחות חמורים במזונות.

יורי שטרן: אבל בגדול זה כך.

יורי שטרן: אני מבקש התייחסות לשני דברים נוספים שדיברתי עליהם, לעניין של שילוב לימודים עם המשך קבלת הבטחת הכנסה, שזה נושא מאוד ספציפי, ושנית, לעניין הזה של שימוע בצורה הנוכחית שבה אתם מבטלים זכות לקיצבה.

נעמי חזן: לפני למעלה מחצי שנה מנכ"ל הביטוח הלאומי ישב בישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה, והבטיח להוציא חוברת ברורה על זכויות המשפחות החד-הוריות.

נעמי חזן: טיוטא של החוברת הזאת נשלחה אליי בקיץ.

נעמי חזן: אני מוכרחה להודות שאני לא חושבת שאני כבדת קריאה, אבל אין לי ספק שהחוברת הזאת בניסוח שנשלח אליי, היא בלתי קריאה בעליל.

נעמי חזן: אי אפשר להבין ממנה את הזכויות של משפחות חד-הוריות, ובסוף הקריאה של שלושים העמודים יצאתי מבולבלת לחלוטין, ומשום שאני אחראית לחלק מהזכויות האלה, גם לא הבנתי מה אני עשיתי.

נעמי חזן: ..

נעמי חזן: בכל מקרה, מאז חלפו חודשים רבים והחוברת לא פורסמה.

נעמי חזן: שאלתי היא מה עם החוברת בעברית פשוטה וקריאה?

יחזקאל בקל: במקרה יצא לי לשמוע מהדובר שאפילו ניסית לקבוע עם המנכ"ל שלנו בעניין הזה לא מזמן.

יחזקאל בקל: חוברות ההסברה אצלנו נעשות על ידי יחידה מאוד מקצועית, ורוב החוברות לדעתי כתובות בשפה פשוטה ולא משפטית.

יחזקאל בקל: אני יודע שהם קיבלו את ההערות שלך, והחוברת נעצרה בגלל זה.

יחזקאל בקל: הם מנסים לשפר אותה שזה יהיה קריא.

יחזקאל בקל: מאוד קשה לכתוב את זה בצורה ברורה מבלי לפגוע בדיוק.

יחזקאל בקל: אני יודע שעובדים על זה.

יחזקאל בקל: לגבי השאלות האחרות, בעניין נשים חד-הוריות שלומדות בהשכלה גבוהה, יש הצעת חוק בעניין הזה.

נעמי חזן: שהממשלה מתנגדת לה.

יחזקאל בקל: נכון.

יחזקאל בקל: לגבי ההצעה שלך לעשות מעין שימוע, שימוע זה משהו חצי משפטי, ואצלנו כל מבוטח שמקבל הודעה שנשללת זכאותו, יש לו זכות לפנות אלינו ולערער.

קריאות: זה לא נכון, מפסיקים את התשלום באותו רגע.

יורי שטרן: במכתב של הביטוח הלאומי כתוב שאתה זכאי לפנות, ומדובר כאן בבית הדין.

יורי שטרן: עירעורים אין בביטוח הלאומי.

יורי שטרן: אני כבר לא מדבר על עצם התהליך, ושאתה צריך להוכיח שאתה לא גנב, במקום שאתם תוכיחו את זה, כלומר, יש כאן עיוות בגישה בעיניי.

יורי שטרן: אבל מה עם התשלומים באותה תקופה שאתה מתדיין?

יחזקאל בקל: ברגע שפקיד תביעות מחליט שהזכאות נשללת, אז בעצם הוא גם מפסיק את הזכאות.

יורי שטרן: לכן אני אומר, האישה היא כמו מבוטח אחר.

יורי שטרן: תקופת ההתדיינות שלה, גם אם היא תיגמר טוב, היא תקופה שאין ממה לחיות בה.

יורי שטרן: כשאדם נתפס על משהו שנראה כעבירה, חובת המוסדות והמאשים להוכיח, ולא להיפך.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לסכם בשלב זה את מה שנאמר.

תמר גוז'נסקי: לגבי הנושא של המזונות, אני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב על שינוי חוק כזה שייקבע את זכאות הילד למזונות, וגם ייתן שיניים לביטוח הלאומי לתפוס את החייבים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאם ההורה השני מחוייב למזונות, ואם הוא לא משלם למרות שהוא יכול, אז הוא פושע.

תמר גוז'נסקי: לדעתי צריך לתפוס אותו ולעשות כל צעד שאפשר נגדו.

ג'ודי דון: במגזר הערבי זה מאוד חריף.

תמר גוז'נסקי: נכון.

תמר גוז'נסקי: בכל מקום שהמדינה קובעת פסקי דין, היא צריכה לדאוג שפסקי דין ימולאו.

תמר גוז'נסקי: פה אמרו שבתקופת הביניים עד שנתפוס את החייב, אנחנו נעזור.

תמר גוז'נסקי: אבל העזרה הזאת בעצם היא לא בדיוק עזרה.

תמר גוז'נסקי: ההצעה היא לעשות שינוי חקיקה שיעשה שני דברים, ראשית, לקבוע את הזכאות של הילדים ועל ידי כך למנוע את השאלה אם האישה מקבלת קיצבת נכות או קיצבה אחרת, או לא, ושנית, לתת כלים לביטוח הלאומי בחוק עצמו, מיני סמכויות לפחות לפי הדוגמא של ההוצאה לפועל.

יורי שטרן: השינוי שמבקשים פה לא שולל מבחן הכנסה, אלא שדמי מזונות ישולמו לילד, כאשר ההורה עונה לקריטריון של מבחן ההכנסה, ולא במקום הבטחת הכנסה, אלא כתוספת.

חנה מרגלית: אני שומעת פה שמי שיש לו שלושה ילדים, מקבל קיצבאות רק עבור שניים.

חנה מרגלית: הקיצבה לילד השלישי נחשבת לקיצבת ילדים.

חנה מרגלית: אני רוצה לדעת מדוע, מפני שאם זוג או מי שלא זקוק לקיצבה מקבל קיצבת ילדים גם עבור הילד השלישי, וברגע שהוא נזקק לקיצבה נוספת מביטוח לאומי הוא מקבל רק עבור שניים, האם בגלל שהילד השלישי הוא זבוב על הקיר?

חנה מרגלית: למה הילד השלישי שלי חי מקיצבת ילדים של שלושתם?

דליה גורדון: מה שאני יכולה לענות בעניין הזה הוא שזה החוק.

דליה גורדון: המוסד לביטוח לאומי משלם בהתאם לחוק.

דליה גורדון: הרציונל שעומד מאחורי החוק הזה הוא שבשנת 1975 היתה ועדה מאוד מכובדת שחישבה ומצאה שקיצבאות הילדים ישולמו לכל המשפחות באופן אוניברסלי, ומשפחות מעוטות הכנסה צריכות לקבל תוספת, בדיוק בהתאם למה שאמרה הגב' מרגלית, ששני הילדים הראשונים צריכים לקבל תגבור יותר גדול מאשר הילדים מהשלישי ואילך.

דליה גורדון: זה היה הרציונל של אותה ועדה שהמליצה על אופן הרפורמה בקיצבאות הילדים ב1975-.

דליה גורדון: על זה מבוסס החוק.

תמר גוז'נסקי: מר יואב הס, בבקשה.

יואב הס: אני רוצה בקצרה לשאול את נציג הביטוח הלאומי.

יואב הס: יש בעיה שהביטוח הלאומי כבר יודע עליה הרבה שנים.

יואב הס: ילדים יוצאי אתיופיה מסיימים את הלימודים שלהם ברובם אחרי גיל 18.

יואב הס: הם מחוייבים אחרי שנים לשלם את הכסף בזמן שהם למדו לפעמים בכיתה י' ואפילו ט'.

יואב הס: יש כאלה שגומרים ללמוד בגיל 22.

יואב הס: כשהם הולכים לאוניברסיטה או לאיזושהי מכינה, הם מקבלים יום אחד הודעה שבה הם חייבים לשלם חמשת אלפים שקל, סכומים אסטרונומיים, שאין שום ספק שכל ילד אחר שלומד בכיתה י', י"א או י"ב לא משלם את הכסף הזה, חד-משמעית, משום שהוא עוד לא בגיל 18.

יואב הס: הרעיון של החוק הוא שזה עד גיל 18 כי בגיל 18 הוא מסיים י"ב, ולא בגלל שהוא בן 18.

יואב הס: נשאלת השאלה לגבי התלמידים האתיופים האלה, שהם מוצאים את עצמם באמצע שנת לימודים במכינה או באוניברסיטה צריכים לעזוב את הלימודים, כי מודיעים להם מהביטוח הלאומי: דע לך, אם לא תשלם, אנחנו נפעיל את ההוצאה לפועל כדי לקחת מההורים שלך את הטלויזיה, את הווידאו, שזה הדבר היחיד שיש להם בבית, ואז הם עוזבים את הלימודים כדי לשלם, למרות שהביטוח הלאומי מספר לנו כבר שנים שהנושא הזה הוא בטיפול, ותוקם ועדה, ויימצא פתרון לעניין הזה.

יואב הס: עד היום אין פתרון.

יואב הס: יותר מזה, גם כשהביטוח הלאומי אומר שלילדים האלה מותר לקבל איזושהי הנחה, הריבית וההצמדה לא תשולם, אבל מה?

יואב הס: הילד צריך לדעת את זה כדי לבקש את זה, כי אם הוא לא מבקש, לא מספרים לא את זה, וגובים ממנו את הסכום במלואו.

יואב הס: זאת האוכלוסיה הכי ענייה בתוך המגזר היהודי.

יואב הס: איך עושים דבר כזה?

יואב הס: אני לא מבין את זה.

יחזקאל בקל: לפי החוק, כל תושב בארץ מגיל 18 צריך לשלם דמי ביטוח, וצריך להיות מבוטח בכל ענפי הביטוח, חוץ ממי שמשרת בצבא, וזה לא קשור אם הוא אתיופי או מישהו אחר, גם אם הוא לא עובד.

יחזקאל בקל: כשאנשים מגיעים לאוניברסיטה הם מגלים את זה משום שהם משלמים כסטודנטים, ואז נוצר הפער בין התקופה שבה התחיל ללמוד באוניברסיטה, לבין התקופה שבה לא שילם דמי ביטוח, למעט השירות הצבאי.

יחזקאל בקל: ההודעה שנשלחת לו היא סטנדרטית, ושם כותבים מה גובה דמי הביטוח.

יחזקאל בקל: בכל מכתב כזה יש משפט שאומר שאם לא תשלם תפסיד זכויותיך, או שנפעיל הוצאה לפועל.

יואב הס: הם היחידים שלוקחים את זה ברצינות.

תמר גוז'נסקי: השאלה היא אחרת.

תמר גוז'נסקי: אם נער או נערה מלאו להם כבר 18, והם עדיין תלמידים בבית ספר תיכון, הם לא השלימו את י"ב כיתות, האם יש איזושהי דרך לפתור אותם מתשלום?

יחזקאל בקל: לפי החוק לא.

תמר גוז'נסקי: אם כן, צריך לשנות את החוק.

תמר גוז'נסקי: הגב' רחל אגמון, בבקשה.

רחל אגמון: לפני חמש-שש שנים, הפקנו חוברת זכויות המשפחה החד-הורית יחד עם נעמ"ת.

רחל אגמון: בימים אלה אנחנו עובדים על חוברת מעודכנת.

רחל אגמון: כשהפקנו את החוברת הזאת, בראש וראשונה עמדה לנגד עינינו אוכלוסיית הצרכנים, ולכן כתבנו במשפט הראשון בחוברת: מידע זה כוח.

רחל אגמון: כשבנינו את החוברת הזאת, שלחנו לכל משרדי הממשלה הנוגעים בעניין עדכונים, כדי שהם יגיבו, כי אנחנו בסך הכל עורכים, מכנסים את כל הזכויות.

רחל אגמון: החוברת הזאת עומדת בפני עדכון.

רחל אגמון: חוברת לא מגיעה לרמת פירוט של חוקי חוקים, נוהלים ותקנות, ותקני תקנות, אבל מאפשרת לכל אדם מהיישוב לדעת לאיזה טלפון אפשר לפנות, וכו'.

רחל אגמון: החוברת הופקה גם בעשרות אלפי עותקים על ידי משרד הקליטה ברוסית.

רחל אגמון: יחד עם נעמ"ת, שהם שותפים, כולל כספית, אנחנו רוצים להוציא את זה גם בערבית.

רחל אגמון: לגבי החקיקה של החוק לחד-הוריות, שאתם מכירים, אחד הדברים הוא שאחרי חוק מוציאים תקנות.

רחל אגמון: אני רוצה לתת שתי דוגמאות לתקנות, בהן החיפזון הוא מן השטן.

רחל אגמון: החוק הזה נחקק בלהט של עשייה, כאשר כולם זיהו שקבוצת המשפחות החד-הוריות בישראל זו קבוצה בעלת צרכים וקשיים מיוחדים, ולכן צריך לתת מענה לדברים האלה.

רחל אגמון: אחד המשפטים הראשונים הוא בנושא של סידור במעון, שאנחנו, משרד הרווחה, התבקשנו לעזור לשר העבודה והרווחה להציע לו תקנות.

רחל אגמון: במשפט הראשון כתוב: "לאם חד-הורית תהיה קדימות בסידור ילדה במעון".

רחל אגמון: לא מדובר על כסף, אלא על סידור במעון.

רחל אגמון: המשמעות המשפטית של המלה קדימות היא שאין עוד קדימות, יש רק קדימות אחת.

רחל אגמון: זאת אומרת, אם עובדת סוציאלית צריכה לסדר ילד במעון, כדי להוציא אותו מהמשפחה לכמה שעות, מה שנקרא ילד בסיכון, אז אנחנו נתקענו, היינו בחוסר הלימה קוגניטיבית בין הדברים, ונתקענו.

רחל אגמון: עברו שנים, הוקמה ועדה, שהיתה אמורה להגיש הצעה לתקנות, והוועדה הזאת הגישה את המלצותיה, שעיקרן בכלל כיוון אחר.

רחל אגמון: אני לא יכולה להגיד לכם איפה עומדות ההמלצות האלה, כי זה נוגע בעיקר לביטוח לאומי, אבל בגדול, ההמלצות של הוועדה מחפשות דרך להשוות את זכויות כל המשפחות החד-הוריות לזכויות האלמנות בביטוח הלאומי.

רחל אגמון: האלמנות במוסד לביטוח לאומי זכאיות לתהליך שיקומי, כולל לימודים באוניברסיטה, ובו-זמנית לקבל דמי מחיה, וזאת הנקודה המכרעת.

רחל אגמון: מושקעות שעות רבות של העובדים הסוציאליים במדור השיקום של המוסד לביטוח לאומי שמלוות את האדם בתהליך השיקום מכל ההיבטים הנוספים.

רחל אגמון: ההחלה של הרעיון הזה לכלל המשפחות החד-הוריות היא דבר ראשון פונקציה תקציבית.

רחל אגמון: הנהלת המוסד לביטוח לאומי דנו בעניין, ועשו תחשיבים של מיליארדי שקל כדי להוציא את התוכנית הזאת מהכוח אל הפועל.

רחל אגמון: אבל, נעשית פעולה, כי לכולם יש תפיסה שלא רק שצרכי המשפחות החד-הוריות הם צרכים אמיתיים, אלא שאנחנו מאמינים שאם הורה מגשים את עצמו מבחינה אישית, מבחינת סדר יום, יוצא לעבודה, הוא פרצוף אחר בעיני עצמו ובעיני הילדים.

רחל אגמון: הדברים הם בתהליך, והם מתוך נושא ההעצמה, והאמונה שברגע שאדם מרגיש יותר טוב עם עצמו, הוא משדר לסביבתו ולילדיו את הכוח, וזהו אפקט של כדור שלג חיובי.

רחל אגמון: אנחנו יודעים שחלק גדול מהמשפחות החד-הוריות לא יוכלו להגשים את זה מסיבות אישיותיות ואחרות.

רחל אגמון: יהיו כאלה שימשיכו ויהיו חברים במועדון של המוסד לביטוח לאומי כל חייהם, כי הם לא מסוגלים לצרוך את התשומה הזאת.

רחל אגמון: לפני חצי שנה היינו בסיור, ויחד עם האגף למעמד האישה במשרד ראש הממשלה חשבנו לפתח תוכניות, וביקרנו במגדל העמק, בקריית אתא ובכרמיאל.

רחל אגמון: אלה שלושה יישובים שיש להם שני מאפיינים מאוד בולטים.

רחל אגמון: הראשון הוא שהם הכפילו את אוכלוסייתם מבחינת העולים החדשים, ושנית, העולים החדשים הם אחוז גדול יותר מאשר כלל האוכלוסיה של משפחות חד-הוריות.

רחל אגמון: נפגשנו גם עם המשפחות, וראינו שהרבה פעמים דווקא הנציגים של הארגונים נכנסים לדרך מחשבה מסויימת, ולא מוכנים לשנות קצת.

רחל אגמון: ראינו קצת התנגדויות, שלא מוכנים להרים את זה.

רחל אגמון: בלמעלה מ70- מקומות בארץ קיימות קבוצות של משפחות חד-הוריות, גם קבוצות לתמיכה עצמית, וגם קבוצות עם עובד סוציאלי שהוא שותף.

רחל אגמון: דבר נוסף הוא שביישובים רבים בתוך הקבוצות נמצאים גברים.

רחל אגמון: אני מסכימה שאין הרבה גברים, כי בראשן של רוב המשפחות החד-הוריות עומדת אישה.

תמר גוז'נסקי: הגב' דפני מושיוב, בבקשה.

דפני מושיוב: אני רוצה להוסיף כאן על מקומם של העולים.

דפני מושיוב: אחד הדברים שחסרים במעבר מארץ לארץ הוא להביא את העולים אל תוך הארגונים.

דפני מושיוב: שמעתי כאן שישנם חברים, אבל אני בטוחה שמספר הנשים בנות העדה האתיופית הוא לא כל כך גדול.

דפני מושיוב: אנחנו פונים אליכם להרחיב את המעגלים.

דפני מושיוב: היום אנחנו פועלים בשיתוף פעולה גם עם ג'וינט ישראל וגם לקדם את מקומם של הנשים העולות בארגונים הצפוניים יותר מהמרכז, כדי שהם יוכלו להשפיע.

דפני מושיוב: אחד הדברים החשובים שלא העלו כאן הוא לא רק תחיקה בכנסת, אלא גם ברשויות המקומיות, כדי שיהיו הטבות וסדרי עדיפויות.

דפני מושיוב: זה אחד הדברים שאנחנו עובדים עם הנשים באזורי הפיתוח בצפון, במיוחד בחשיבה על מקומו של הילד בפערים התרבותיים.

דפני מושיוב: אנחנו מנסים לעשות התאמה ברגישות התרבותית לעולים.

דפני מושיוב: במה שמתאים לחברה הישראלית בצורה אוניברסלית, צריך לעשות את התוספת, את החשיבה, את הרגישות, כולל בעיות של שפה, וחשוב שהם יתפסו את מקומם בתוך הארגונים האלה.

נעמי חזן: קיים ארגון של עולות חד-הוריות, וגם ארגון של דוברות רוסית ושל נשים אתיופיות.

נעמי חזן: שתי הערות הרבה יותר בסיסיות - לפני שנה השוויתי את החוק של החד-הוריות עם החוק לאלמנות ושארים, במגמה ברורה להשוות את התנאים של שתי הקבוצות, כאשר אחת בעצם היא קבוצה מועדפת מתוך המכלול של החד-הוריות.

נעמי חזן: אני חושבת שכעיקרון זה נכון לחלוטין, ולכן הגשתי הצעת חוק, בדיוק בנקודה של השוואת תנאים בין שאר החד-הוריות והאלמנות.

נעמי חזן: זה עבר בשלהי הכנסת הקודמת.

נעמי חזן: חברת הכנסת גוז'נסקי חתומה על החוק הזה.

נעמי חזן: אני מנסה כבר שישה חודשים לקבל הסכמת ממשלה להצעת החוק הזאת.

נעמי חזן: אני פונה אלייך בבקשה שתדברי עם השר שלך, שיקבל את הערעור שלי בוועדת שרים לענייני חקיקה, ויאפשר להעלות את הצעת החוק שעומדת במאת האחוזים בקריטריונים שלכם.

יהודית לנגסנר: אני מפקחת חינוכית במעונות יום ב"אמונה".

יהודית לנגסנר: לצידי יושבת עובדת סוציאלית במעון רב תכליתי שמאוכלס ב70%-75%- ילדים של משפחות חד-הוריות באשדוד.

יהודית לנגסנר: זה פרוייקט חדש.

יהודית לנגסנר: אנחנו פתחנו בית עד השעה 19:00 לילדים מגיל לידה עד הכניסה לכיתה א'.

יהודית לנגסנר: ילד שמגיע אלינו בשעה 13:20 בצהריים, ונמצא אצלנו עד שבע בערב, מקבל שתי ארוחות חמות, פעילות עם צוות פרה-רפואי, פעילות של חוגים, משלם היום עבור כל זה תשעים שקל לחודש.

עמנואל דובשק: אני חושב שבשאלה איך להגיע למשפחות החד-הוריות, איך הן נכנסות לחד-הוריות, צריך שמכל המעורבים בעניין, גנים, קופות חולים, הביטוח הלאומי, לכל משפחה שמסיבות כלשהן נכנסת לקטגוריה הזאת, אוטומטית ייצא מכתב ברור שיגיד להם לאן לפנות, בייחוד בעניין התמיכה.

עמנואל דובשק: דבר נוסף, אני חושב שצריך שבבתי הספר יקדישו יום לכל סוגי המשפחה, לא רק החד-הורית, אלא לכל הסוגים השונים, ושזה ייכנס לתודעת הציבור שגם המשפחה החד-הורית היא סוג של משפחה בחברה המודרנית, כמו משפחות דו-מיניות וחד-מיניות ששומעים עליהן היום.

יקירה בן יוסף: אני מנהלת מעון ויצ"ו.

יקירה בן יוסף: יש לי שאלה למשרד העבודה, איך נשים יכולות להתחיל לעבוד ולמצוא סידור במעון, כשהן צריכות לשלם בהתחלה מחיר מלא עד שהן יקבלו את הדרגה המתאימה.

יקירה בן יוסף: אני חושבת שצריך להתייחס גם להבטחת ההכנסה שהן מקבלות, ולקחת את זה בחשבון.

יקירה בן יוסף: איך אתן רוצות לעודד אותן לצאת לעבודה?

דפני מושיוב: אנחנו מנסים למצוא פתרונות ותוספות ממקורות אחרים, כמו קהילות מחוץ לארץ.

חוה ברנע: אני מייצגת את השירות הפסיכולוגי ייעוצי בנושא המשפחה.

חוה ברנע: אני רוצה להסתכל על הדברים מנקודת מבט הילד, אותו ילד למשפחה שהתגרשה.

חוה ברנע: כמובן שישנו פה הפן החומרי שדיברו עליו, וישנו הפן הנפשי שגם הוזכר לגבי המשבר, וההרגשה של ילד שנמצא בתוך בית ספר והוריו נפרדו.

חוה ברנע: יש תוכנית, דווקא לילדים בבית ספר יסודי, שעוסקת בנושא המשפחה, במשפחות מכל הסוגים, מתוך מטרה שכאשר ילד צריך לספר על משפחתו, שלא ירגיש בושה וסטיגמה, כי זה אחד הדברים שמטרידים ילד, בעיקר בשנים הראשונות, כשקורה משהו למשפחה שלו.

חוה ברנע: אני גם מבקשת מהורים כן לשתף מורה ובית ספר, ולא לפחוד פן יידבק משהו לגבי הילד מבחינת הסטיגמה, ואז אולי ילד לא זוכה לקבל ייעוץ שהוא יכול לקבלו במסגרת בית ספר מיועצים ופסיכולוגים.

חוה ברנע: אני רוצה להעלות כאן שאלה, לגבי המושג של משפחה חד-הורית, שיש בו משהו שכאילו מבטל את ההורה שלא שומר על הילד.

חוה ברנע: לילד זה קשה, כי יש כאן ילד שלא נמצא במשפחה שיש בה אבא ואמא, למרות שאולי האמא או האבא מגדלים את הילד.

חוה ברנע: אני רוצה שתחשבו על זה לגבי הילדים.

נעמי חזן: שאלה מצויינת, אבל מה הפתרון?

חוה ברנע: בספרות מדובר על ילדים למשפחות גרושות.

חוה ברנע: יש קבוצה של אמהות באמת חד-הוריות, שאין אבא בכלל בתמונה, וזה אחוז מאוד קטן לעומת האחוז הגדול של המשפחות הגרושות.

חוה ברנע: בדרך כלל לילדים יש שני הורים, וזה נותן להם איזשהו חוזק.

יואב הס: לגבי ויצ"ו, אני חושב שזה לא רק ויצ"ו, אלא זה גם במסגרות אחרות, שרוב המשפחות בקהילה האתיופית לא יכולות לשלוח את הילדים למסגרות האלה, משום שגם אחרי שמקבלים את ההנחה המקסימלית, הילדים נשארים בבית.

יואב הס: לגבי משרד העבודה והרווחה, יש הרבה הורים שהיו מוכנים לצאת לעבודה, ומוכנים לעבור הכשרה מקצועית רצינית שתאפשר להם להתפרנס ממשהו רציני, אבל יש הרבה מאוד כספים כל שנה, שאותו אגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה והרווחה מעביר אותם חזרה לאוצר כל שנה, כי לא משתמשים בכסף הזה כדי להכשיר את האנשים.

יואב הס: אם האנשים היו מוכשרים לעבודה, היו להם הרבה פחות בעיות.

יואב הס: יש ועדה במשרד החינוך שעבדה יותר משנה על נושא של צרכים מיוחדים לילדים אתיופים, והגיעה למסקנה שצריך 40 מיליון שקל, לעומת ה22- מיליארד שקל של משרד החינוך, כדי לטפל בבעיות של נוער בסיכון, נשירה, וכו'.

יואב הס: היום אין להם את הכסף הזה.

יואב הס: בתקציב של שנה הבאה, לכל מיני פרוייקטים גרנדיוזיים כמו כביש חוצה ישראל, יש מאות מיליונים.

יואב הס: 40 מיליון לזה - אין.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להודות לכל מי שבא היום.

תמר גוז'נסקי: השתדלתי לשמוע כמה שיותר נציגים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להעיר לגבי המעון הרב תכליתי.

תמר גוז'נסקי: זהו פתרון נפלא, אבל הבעיה היא שהוא לא זמין בכל הארץ.

תמר גוז'נסקי: הבעיה הבסיסית היא, בעיקר במחיר שהגב' לנגסנר ציינה אותו, שהוא מחיר מסובסד בצורה בלתי רגילה, שאם בארץ היו עוד הרבה מעונות רב תכליתיים לפי הצורך, אם היתה אופציה להורים, במיוחד במשפחות חד-הוריות, וילדים שהם למטה מגיל בית ספר, להשאיר את הילדים עד שעה שש-שבע בערב, האם או האב היו יכולים לצאת למשרה מלאה, וזה היה כמובן משנה את כל המציאות.

תמר גוז'נסקי: הבעיה היא רק שזה שירות יקר, ומשרד העבודה מפתח אותו בקצב של צב, בזמן שמספר הילדים שזקוקים לשירות הזה גדל בקצב מהיר.

תמר גוז'נסקי: אנחנו רואים שגם מספר הילדים שחיים מתחת לקו העוני בכלל גדל, ומשפחות חד-הוריות בפרט.

תמר גוז'נסקי: יש לי הערה לביטוח הלאומי.

תמר גוז'נסקי: הייתם צריכים לבוא עם נתונים.

תמר גוז'נסקי: אני מאוד מבקשת שלישיבות הבאות תבואו עם נתונים.

תמר גוז'נסקי: הנושא היה ילדים למשפחות חד-הוריות.

תמר גוז'נסקי: התפרסם דו"ח העוני אתמול, וכל זה היה מחייב אתכם להביא את הנתונים, כמה ילדים יש, וכו'.

תמר גוז'נסקי: תואילו לשלוח לנו את זה בכתב בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת נתונים רשמיים, וכל הנתונים כמובן מתייחסים לשנת 1998.

תמר גוז'נסקי: דבר נוסף, האם המוסד לביטוח לאומי, בשל התופעה הגדלה של המשפחות החד-הוריות, ערך מחקרים בנושא הזה, של משפחות חד-הוריות, של צרכים, של שימוש בשירותים שלכם?

תמר גוז'נסקי: אם יש דברים כאלה, תואילו להעביר אליי.

תמר גוז'נסקי: אם לא, אני מבקשת תשובה לשאלה למה לא.

תמר גוז'נסקי: אם אנחנו מדברים על כך שאחת מכל ארבע משפחות חיה מתחת לקו העוני, ואם מר בקל אמר לנו שהקיצבאות שמשולמות למשפחות האלה מעלות אותן כמה שקלים מעל קו העוני, אז מיהן המשפחות שמתחת לקו העוני?

תמר גוז'נסקי: כלומר, יש פה סתירה.

תמר גוז'נסקי: ברור שהמשפחות העובדות לא צריכות להיות מתחת לקו העוני, ואם המשפחות שמקבלות הבטחת הכנסה הן גם לא מתחת לקו העוני, אז מי המשפחות שנמצאות מתחת לקו העוני?

תמר גוז'נסקי: אם יסתבר שהמשפחות החד-הוריות שחיות מתחת לקו העוני הן המשפחות שראש המשפחה שם הוא עובד, אתם מבינים מה המסקנה.

תמר גוז'נסקי: המסקנה היא שבשיטה, ובמערכת, ובהיערכות ובמבנה הקיים, דוחפים את החד-הוריות לקבל את ההבטחה, כי אז הן יעלו מעל קו העוני.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים רק על הצד הכספי, ועוד לא דיברנו על צד ההנחות שהוא בצד ההוצאות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים רק על צד ההכנסות, כשצד ההוצאות, כלומר, ההנחות שמקבלים, הוא כמובן נותן לשקל של הבטחת הכנסה משמעות של צריכה יותר גדולה מאשר לשקל של שכר המינימום.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת מהביטוח הלאומי לבדוק את הנתונים, לנתח לנו את המשפחות החד-הוריות שמתחת לקו העוני, מי הן, עובדות או לא עובדות, גרושות, אלמנות, רווקות, וכו'.

תמר גוז'נסקי: תנסו למצוא הגדרות, כדי שיהיה לנו קצת יותר קל, כי תבינו, יש תמיד הבדל בין כל אחד שמספר את הניסיון האישי שלו, שהוא חשוב מאוד, לבין כאשר אתה מקבל נתונים ארציים שנותנים לכם את הבסיס לנושא הזה, וכמובן את כל ההשלכות שיהיו לנושא הילדים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נבדוק אפשרויות של מה שאנחנו יכולים לעשות בשינויי חקיקה בתחום הביטוח הלאומי, בנושאים שהוזכרו פה.

תמר גוז'נסקי: נושא אחד הוא זכויות האלמנות.

תמר גוז'נסקי: הנושא השני הוא עניין התקנות לחד-הוריות.

תמר גוז'נסקי: הנושא השלישי הוא עניין קיצבאות ילדים, כלומר, מזונות כתשלום לילדים.

תמר גוז'נסקי: נושא נוסף שדובר בו הוא עניין הפנייה למשרד הבריאות, ולבדוק אפשרות שייקבע שם שמשפחות חד-הוריות יהיו זכאיות לייעוץ, והכוונה היא לא למצב שהילד נחשד כחולה נפש, אלא להיפך, במצב של מניעה.

תמר גוז'נסקי: דבר נוסף, מדובר היה בזכויות שמגיעות לחד-הוריות אבל לא לילדים שלהן.

תמר גוז'נסקי: קיבלנו פה שתי דוגמאות.

תמר גוז'נסקי: אחת זו הדוגמא של הבריאות שהובאה פה במסמך, שראש המשפחה החד-הורית פטור מתשלום, ולא הילדים.

תמר גוז'נסקי: הדבר השני הוא הכרטיסיות בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת ששני הדברים האלה הם לא סכומי עתק.

תמר גוז'נסקי: לגבי עניין משרד החינוך - נושא הנסיעות לפולין נוגע לכל הילדים, לכל מי שההורים לא יכולים לשלם עבורו.

תמר גוז'נסקי: שר החינוך ויושב ראש ועדת החינוך בכנסת דיברו בכנסת, ושניהם הביעו הרגשה מאוד לא נוחה מהמצב הזה, שבעצם נסיעה שנחשבת נסיעה ייעודית-חינוכית, הופכת להיות נסיעה של אלה שיש להם.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאנחנו נדון בוועדה הזאת בנושא הזה, שיחליטו אחת מן השתיים, אם זה חינוכי, שכולם ייסעו, ואם זה בילוי, שייסע מי שרוצה מתי שהוא רוצה.

תמר גוז'נסקי: נושאים נוספים שהועלו פה בנושא משרד החינוך, הם עניין מבדקים, עניין של עזרה בכיתה רגילה, ועוד כמה נושאים כאלה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נפנה בעניין הזה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש לנו מספיק עבודה, וברגע שנשלים את הטיפול בכך ונקבל גם תשובות מהגורמים, אנחנו נתכנס שוב, כדי שיהיה לנו משהו יותר מסודר.

תמר גוז'נסקי: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.