הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 15, פרוטוקול מספר 4, 1999-08-16 12:00

יצחק קדמן: למה זה צריך לבוא אחד על חשבון השני?

יצחק קדמן: יש לכם סעיף של תמיכה במוסדות ציבור, ויש שם המון כסף.

מוטי וינטר: מה שאני אומר - ואני אומר את זה בכוונה פה וגם לך כיושבת ראש הוועדה - הוא שהדיון הציבורי כל הזמן נסב על מעונות יום, כאשר שוכחים תכניות טיפוליות לאוכלוסיית הגיל הרך, וכאשר אנחנו בסופו של דבר מקצים סכומים גדולים למעונות יום.

מוטי וינטר: זה מאד חשוב, אבל שוכחים שבנוסף למעונות יום צריכים גם ליזום ולפתח תכניות טיפוליות לילדים בגיל הרך ובסיכון גבוה, בכדי למנוע סידורם מחוץ לבית ובכדי למנוע העברתם לאימוץ או למשפחות אומנה.

איבט סעדון: אבל בסעיף תקציבי נפרד.

תמר גוז'נסקי: אתה אומר "שוכחים", מי שוכח?

מוטי וינטר: אני אומר שבדרך כלל הדיון הציבורי מתמקד בנושא שנוסיף עוד כך וכך מכסות למעונות יום.

מוטי וינטר: אני בא ואומר שאני שם סימן שאלה, זה לא הדבר היחיד שצריך לקיים עליו דיון.

תמר גוז'נסקי: מה למשל?

מוטי וינטר: אמרתי, תינוקות, פעוטות.

מוטי וינטר: אני אומר שצריך לטפל בהם בכדי למנוע פגיעה והתעללות, יש פגיעות מיניות, יש פגיעות פיסיות, יש פגיעות רגשיות בילדים, ואין לנו תכניות ומסגרות, מלבד מעונות היום והמשפחתונים.

תמר גוז'נסקי: אז למה לא פיתחתם את זה?

מוטי וינטר: כי כל הזמן הדיון נסב אך ורק בנושא של מעונות יום.

מוטי וינטר: הרי סך הכל המשחק הוא משחק תקציבי, העוגה כללית, ואז אומרים: נתנו לך תוספת של עוד 250 מכסות למעונות יום, עוד 500 וכו', וגם אתם אנשי הציבור כל הזמן ממקדים את תשומת הלב בנושא של מעונות יום.

מוטי וינטר: אני אומר שלא די בכך.

מוטי וינטר: דוקטור קדמן, זה לא שאני מתווכח על מה.

יצחק קדמן: אני לגמרי מסכים איתך, אבל למה כל הזמן הפתרון שצריך להיות הוא לקחת מהיתום נעל אחת ולתת למסכן את השנייה?

יצחק קדמן: תביאו נעליים חדשות.

מוטי וינטר: גם אתה בדיונים לא ממקד את השאלה על אוכלוסיית הגיל הרך ותכניות לגיל הרך.

מוטי וינטר: הוויכוחים בדרך כלל נשאבים לתוך הנושא של מעונות יום ומשפחתונים.

מוטי וינטר: יכול להיות שאני לא פופולרי, אבל זאת המציאות.

איבט סעדון: אבל מר וינטר, אתה חלשת על כל התכניות של ילדים בסיכון.

מוטי וינטר: אני לא חלשתי.

איבט סעדון: ראיתי שהכנסת סעיף נפרד לגבי מועדוניות.

תמר גוז'נסקי: קודם כל, אני חושבת שמעולם לא אמרנו שהפתרון היחיד לבעיות בגיל הרך הוא מעונות יום ומשפחתונים.

תמר גוז'נסקי: אף אחד לא אמר את זה, אבל כאשר באה עובדת סוציאלית ואומרת שהילד נמצא בסיכון גבוה וחיוני להוציא אותו לשמונה שעות מהבית ושזה המקום שבו הוא יקבל פיצוי על כל החסך שיש לו בבית, יש לך פתרון אחר?

תמר גוז'נסקי: איפה נשים את הילד?

תמר גוז'נסקי: זה שבמקביל צריך לתת טיפול להורים, זה שבמקביל צריך לעשות דברים אחרים - נכון.

תמר גוז'נסקי: אבל אם לא נדאג לילדים האלה במעונות יום, איפה הם יהיו ?

תמר גוז'נסקי: בבית שמתעלל בהם?

תמר גוז'נסקי: בבית שלא נותן להם את השירות המתאים?

תמר גוז'נסקי: שלא נותן להם את הטיפול המתאים?

תמר גוז'נסקי: שלא נותן להם את האוכל בזמן?

תמר גוז'נסקי: שלא מחליף את החיתול בזמן?

תמר גוז'נסקי: שלא מדבר איתם?

תמר גוז'נסקי: על מה אתם מדברים?

תמר גוז'נסקי: אני רואה בשירות שניתן במעונות יום ובמשפחתונים לילדים בסיכון שירות הצלה.

תמר גוז'נסקי: זה כמו הצלה, זה כמו מגן דוד אדום לילדים האלה.

תמר גוז'נסקי: אחרת מה?

תמר גוז'נסקי: אחרת צריך להעביר אותם לפנימיות, אחרת צריך להוציא אותם מהבית.

תמר גוז'נסקי: אנחנו אומרים: לא נוציא אותם מהבית בגיל הרך, אבל ניתן להם שמונה שעות.

תמר גוז'נסקי: אתה יודע שהיו מקומות שהאריכו את השהות הזאת עד הערב.

מוטי וינטר: נכון, אנחנו יזמנו את זה, אבל גם לזה אין תקציבים.

תמר גוז'נסקי: אני מסכימה איתך, אבל אני רואה בשירות הזה את התשתית של השירות לילדים.

תמר גוז'נסקי: אם אתה לוקח את השירות הזה - לכן אני המומה - ושוב מדברים על לקיחת 700 מכסות מהמשפחתונים וממעונות היום, קודם לקחתם 1,700 מכסות ועכשיו אתם לוקחים 700 וזה בניגוד לחוק.

תמר גוז'נסקי: החוק קבע באופן חד משמעי שהמכסות למעונות יום הן מכסות למעונות יום.

תמר גוז'נסקי: אתם רוצים לפתח שירות של מועדוניות אחרי הצהריים?

תמר גוז'נסקי: זה מצויין, פתחו את השירות הזה, אבל למה על חשבון הקטנטנים?

תמר גוז'נסקי: למה על חשבון ילדים בסיכון?

תמר גוז'נסקי: עשיתם את זה במשך כמה שנים בלי ליידע את הכנסת, ואתה יודע את זה.

מוטי וינטר: זה היה על השולחן.

תמר גוז'נסקי: לא.

תמר גוז'נסקי: בכנסת קיבלנו תקציב והיה כתוב 14,000 מכסות למעונות יום, ובפועל נתת 12,000 ומשהו מכסות.

תמר גוז'נסקי: זאת היתה המציאות.

תמר גוז'נסקי: רק אחרי שחשפתי זאת, ראיתי שלא נתתם את ה14,000- מכסות.

תמר גוז'נסקי: כל שנה זה חזר וחזר וחזר על עצמו.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהמספר הזה הוא לא מספר קדוש, אבל בטח אי אפשר להוריד ממנו.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להביע את זעמי, ואשלח את הפנייה החריפה הזאת גם למנכ"ל, שהוא לא יחזור על הדבר הזה.

תמר גוז'נסקי: אם הוא רוצה למצוא, יש תכניות לילדים בסיכון, יש תכניות מניעה - בבקשה, שיטפלו בדברים האלה.

תמר גוז'נסקי: לכן אני רוצה קודם כל להגיב על הנושא הזה.

מוטי וינטר: אין תכניות.

תמר גוז'נסקי: מה זה אין תכניות?

מוטי וינטר: המציאות דה-פקטו היא שבאמצע השנה הודיעו לנו על קיצוץ של 1,700 מקומות לילדים.

מוטי וינטר: אי אפשר כל פעם להגיד: יש פרוייקט ילדים בסיכון, פרוייקט ילדים בסיכון.

מוטי וינטר: אנחנו צריכים להתמודד עם זה הלכה למעשה, ולא באוויר ולא בסיסמאות.

מוטי וינטר: כשאומרים לי שמחר בבוקר אין לי 1,700 מקומות, אז אין לי 1,700 מקומות.

מוטי וינטר: זה היה באמצע השנה, כבר התכנית פעלה ואושרו תכניות וכו' וכו'.

מוטי וינטר: אז יש בעיה.

מוטי וינטר: אז אין כל פעם לזרוק: "התכנית הלאומית".

מוטי וינטר: זה לא פותר את הבעיה.

תמר גוז'נסקי: אני מאד מצטערת שהנציגה של משרד האוצר לא משתתפת פה, אבל אתה מעמיד אותנו במצב מביך.

תמר גוז'נסקי: אתה מתייצב מהצד שלנו של הביקורת על המשרד, בזמן שאתה צריך להסביר לנו מה המשרד מתכוון לעשות, למשל: בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: 1,700 המקומות האלה במועדוניות הן נושא שמשרד העבודה והרווחה לקח על עצמו לטפל בו ולפתור אותו.

תמר גוז'נסקי: הוא אמר שהוא יפתור את הנושא, ואני מוכנה לדבר שוב עם המנכ"ל ולבדוק איך הוא רוצה לפתור אותו, ואם זה באמת יהיה על חשבון הילדים.

תמר גוז'נסקי: אבל בכל מקרה אני חושבת שאנחנו לא יכולים להגיד שלא נטפל בבעיה של מעונות יום כי יש עוד 300 בעיות אחרות מאד חשובות.

תמר גוז'נסקי: אתה צודק שיש בעיות חשובות.

תמר גוז'נסקי: אתה צודק שבשירותי הרווחה העירוניים באים הורים והעובדים הסוציאליים עומדים חסרי אונים.

תמר גוז'נסקי: הם יודעים שהם יכולים לתת טיפול מונע שיציל את הילדים האלה, אבל בסופו של דבר, הילדים האלה וההורים שלהם לא יקבלו את השירות.

תמר גוז'נסקי: אני בעד שיתנו טיפול למשפחות.

תמר גוז'נסקי: אני בעד שהילדים ישארו בבית.

תמר גוז'נסקי: אני בעד שיקדמו את המשפחה כיחידה.

מוטי וינטר: אבל אף אחד לא מדבר על זה, משום שכולם כרגע מדברים אך ורק על מעונות יום.

תמר גוז'נסקי: אני מוכנה לקיים דיון נוסף בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: אשמח מאד אם תציג לפנינו תכניות.

תמר גוז'נסקי: עושים פרוייקטים ניסיוניים בכמה מקומות בארץ, והם כנראה פרוייקטים מצליחים.

תמר גוז'נסקי: זה יפה מאד שעושים את הפרוייקטים האלה, אבל מספר הילדים שנהנים מהפרוייקט הזה הוא מאד מצומצם.

תמר גוז'נסקי: אחרי שייגמר הפרוייקט כולם יגידו שהוא היה מוצלח, נו ומה הלאה?

תמר גוז'נסקי: אין תכנית רב שנתית שאומרת שאם פרוייקט א' יצליח, נוסיף לו עוד 3,000 ילדים, ולפרוייקט ב' נוסיף עוד 10,000 ילדים.

תמר גוז'נסקי: כולם כמובן אוהבים לבכות על מר גורלם של הילדים המסכנים, ואנחנו שומעים על אלה ששברו להם את הראש, ששכחו אותם באוטו וששרפו אותם.

תמר גוז'נסקי: אבל אנחנו לא שומעים על הרבה מאד ילדים אחרים שלא הגיעו למצב הקריטי הזה, אבל מצבם מספיק גרוע.

תמר גוז'נסקי: התפרסם התחקיר ביום שישי שמדבר על 100,000 ילדים בגיל הרך שנמצאים בסיכון גבוה, כי בסופו של דבר אלה המספרים.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני מוכנה להילחם יחד איתך, אבל אני מבינה שנצטרך להזמין את השר כדי לקבל את התשובות, כי הצטרפת לשואלי השאלות.

מוטי וינטר: נתתי לך את העובדות, אין עובדות אחרות.

יהודית לוי: רציתי לחזק את דבריך, גברתי היושבת ראש, בקטע הזה.

יהודית לוי: מר וינטר מדבר על ילדים שהם מחוץ למעונות היום, ובעצם אנחנו חוזרים לבעיה שהוצגה קודם, שאם היו יותר מכסות לילדים, פחות ילדים היו נכנסים למעונות היום ואז לא היינו צריכים לדאוג להם.

תמר גוז'נסקי: מספר המכסות של ילדי רווחה אצלכם נשאר אותו מספר?

תמר גוז'נסקי: גדל?

תמר גוז'נסקי: ירד?

יהודית לוי: אולי איבט סעדון יכולה לומר זאת.

יהודית לוי: אני חושבת שכדי להגיע למצב של המעון כמסגרת מונעת ילדים בסיכון, אולי צריך לשנות קצת את הקריטריונים של ילדי רווחה.

יהודית לוי: קרה לנו הרבה פעמים שהייתי בקשר עם עובדות סוציאליות, והן אמרו לי: לפי הבדיקה בבית והמצב הסוציאלי בבית הם ממש מתאימים להגדרה ילדים בסיכון, אבל בגלל שהאישה עובדת זה בלתי אפשרי - ויש באמת משפחות טובות שהאשה רוצה לעזור בעול המשפחה - כי אחד הקריטריונים הוא שהאישה לא תעבוד.

יהודית לוי: זאת אחת הבעיות הגדולות בקטע הזה.

חנה ששון: מה שהם אומרים זה שאישה עובדת יכולה לקבל את ההנחה דרך משרד העבודה והרווחה.

חנה ששון: זה כדי לשחרר עוד מכסות ילדים בסיכון.

חנה ששון: יש לה פתרון, אז צריך לראות את זה בחיוב ולא בשלילה.

יהודית לוי: כן, אבל ההשתתפות המקסימלית היא דרגה 3 בעבודה, ולמשפחות כאלה דרגה 3 לא מספיקה להם.

יהודית לוי: אני אומרת לך את הדברים מפי חוות דעת של עובדות סוציאליות.

יהודית לוי: זה לא מספיק להן, וחבל.

חנה ששון: חושבים שאם ניתן פתרונות של מעונות יום, הכל ייפתר.

חנה ששון: הנחת המציאות היא שמסדרים מעונות יום, והבעיה היא גם ללוות את הילדים ולראות תכניות נוספות.

חנה ששון: אם מדברים רק על ילדים בסיכון, בבירת ירושלים אנחנו צריכים לפחות -בהגדרה המינימלית, לא הרחבה - עוד 200 מכסות.

תמר גוז'נסקי: כמה היום יש לכם?

איבט סעדון: 1,000.

חנה ששון: לא, יש לנו 1,200 עם הפרוייקט הלאומי ועם עולים חדשים.

חנה ששון: יש אזורים שכל יום אני מקבלת משם טלפון שחסרות מכסות.

תמר גוז'נסקי: ואילו ההגדרה היתה קצת יותר רחבה?

חנה ששון: הבעיה היא לא ההגדרה.

מוטי וינטר: לא, היא לא מתכוונת לשלושת הסיבות.

חנה ששון: אפשר ללכת עד 800,000.

חנה ששון: היום אנחנו נותנים עזרה בעיקר לילדים בסיכון.

מוטי וינטר: שלושת הסיבות הראשונות היא 200 ושבע סיבות זה 1,000 פה.

תמר גוז'נסקי: ומה קורה עם ילדים שלא מגיעים לשירות הזה ולא מקבלים את המכסה?

תמר גוז'נסקי: איפה הם ישארו?

חנה ששון: או בבית או במסגרות של ש"ס או כל מיני מקומות אחרים שהם יותר זולים.

חנה ששון: הקשרים שלנו איתם יותר בעייתיים.

חנה ששון: אנחנו לא יודעים מה בדיוק קורה שם.

תמר גוז'נסקי: במעונות ש"ס לא מבקשים ילדים - -

חנה ששון: יש כאלה שאנחנו נותנים ויש שלא.

מוטי וינטר: יש, הם מקבלים כמו כל רשת.

חנה ששון: אבל יש כל מיני מעונות פרטיים של כל מיני ארגונים, או שיש ילדים שמסתובבים בכל מיני מקומות ולא מקבלים את השירות הזה.

גולדי ילין-מור: רציתי רק להתייחס לשלוש נקודות.

גולדי ילין-מור: ראשית, מבחינת ויצ"ו סך כל המכסות נותרו כפי שהיו בעבר.

גולדי ילין-מור: אנחנו לא רואים צמצום, אבל אני כן יכולה לראות הרבה מאד קושי מצד המחלקות לשירותים חברתיים, כולל במיון של המשפחות ובאיזו נקודת זמן הן יכולות בסופו של דבר לומר: הנה, המכסות נמצאות לפנינו, מה שמקשה לא פעם על ההיערכות שלנו לפתיחת שנת הלימודים.

תמר גוז'נסקי: למה, אתם לא יודעים מה לגבי ספטמבר?

גולדי ילין-מור: כן.

גולדי ילין-מור: יש הרבה מאד קושי עם הנושא הזה דווקא בגלל צמצום וצורך במיון של הצרכים.

גולדי ילין-מור: אנחנו כן מרגישים החמרה מבחינת הקריטריונים של אותם הילדים שמגיעים למעונות היום.

גולדי ילין-מור: זו בהחלט האוכלוסייה היא יותר קשה.

גולדי ילין-מור: אמנם אני תקופה קצרה בויצ"ו - פחות משנה - אבל ממה שיכולתי לבחון ולראות גם במעונות שבהם סיירנו, התחושה היא תחושה של אוכלוסייה קשה יותר, אוכלוסייה בסיכון גבוה יותר.

גולדי ילין-מור: פה אני רוצה לגעת בנקודה נוספת, שהיא הבעייתיות של מספר מעונות יום שיש לנו, שאחוז ילדי הרווחה בהם הוא גבוה במיוחד.

גולדי ילין-מור: הדוגמה הבולטת היא אולי נהריה.

גולדי ילין-מור: יש מעל ל50- ילדי רווחה במעון יום אחד.

גולדי ילין-מור: זה מעון שמעבר לשירותים הרגילים שניתנים, לא ניתן בו שום שירות תומך נוסף, מטפל, מונע - איך שלא נקרא לו - לאותם ילדים.

גולדי ילין-מור: ההתמודדות היא קשה.

גולדי ילין-מור: לאותו מעון יש קושי רב מאד לתת שירות שלא יפול מהסטנדרטים המקובלים ושלא יפגע באוכלוסייה.

גולדי ילין-מור: שלא נדבר על ניצול בצורה טובה יותר, כמו במעונות הרב תכליתיים שאנחנו מרחיבים, את המסגרת שאנחנו מפעילים.

תמר גוז'נסקי: ביקשתם?

גולדי ילין-מור: אנחנו פנינו מספר פעמים, ואני מבינה שישנו קושי עם אישור של הפעלת מעונות רב תכליתיים נוספים.

תמר גוז'נסקי: ואם המעון מקבל את התואר רב תכליתי, מה קורה?

תמר גוז'נסקי: מופיע פסיכולוג?

גולדי ילין-מור: יש שם אוכלוסייה קשה מאד.

גולדי ילין-מור: לא מזמן היינו צריכים בין היתר לאשר שם תוספת שמירה, במקרים שבהם יש הורים אלימים.

גולדי ילין-מור: אנחנו זקוקים שם לעובדת סוציאלית שתטפל במשפחות ולתכניות עם ההורים.

גולדי ילין-מור: מדובר ב55- ילדי רווחה קשים מאד, שנמצאים במעון של 80-70 ילדים.

גולדי ילין-מור: גם מבחינת פרופורציה, בלי תגבור, אנחנו באמת רואים בזה טעם לפגם, כשיש איזשהו איזון שאנחנו חייבים לשמור עליו על מנת לתת את הטיפול הנכון.

גולדי ילין-מור: התמונה לא חוזרת באותה צורה במעונות אחרים.

גולדי ילין-מור: באמת נהריה היא קיצונית, אבל יש בקריית מלאכי צרכים ואוכלוסיית רווחה רבה שנהנית מהשירותים שלנו.

גולדי ילין-מור: יש בעיה שלא הועלתה כאן ושלא נוגעת ישירות לשני התחומים שנידונים כאן, אבל זו בעיה של ילדים עם צרכים מיוחדים שמשולבים במעונות.

תמר גוז'נסקי: כן, הזכרנו את זה לפני שנכנסת.

תמר גוז'נסקי: מייד נדבר על זה.

גולדי ילין-מור: אני מתנצלת, אבל זאת בהחלט בעיה שלדעתי גם צריכה לזכות לתשומת לב.

גולדי ילין-מור: תמר גוז'נסקי: זאת בעיה חדשה שנוספה אחרי שנשלחה ההזמנה.

גולדי ילין-מור: אנחנו נדבר על זה.

גולדי ילין-מור: ראשית, אני רוצה בשם הוועדה למחות על כל ניסיון לגעת במכסות ילדי רווחה.

גולדי ילין-מור: בכלל לא מעניין אותי התירוץ.

גולדי ילין-מור: לא חשוב לי שזה הולך למטרה קדושה אחרת.

גולדי ילין-מור: מי שחושב שמועדוניות לילדים בני 3 פלוס הם דבר חשוב - אני חושבת שבארץ יש יותר מ1,700- ילדים שצריכים מועדוניות - שימצא לו מתוך המקורות המתאימים את המימון.

גולדי ילין-מור: לא יעלה על הדעת לחזור על אותה פרשה, שעל חשבון הילדים הקטנים עד גיל 3, שגם כך מגיעים מקרים קשים ומקרים קשים רבים אחרים נשארים מחוץ למעונות האלה, נעשה את הטיפול הזה.

גולדי ילין-מור: עם כל הכאב, הילדים האלה שמקבלים את המועדונית או את הצהרון הם בבוקר בכל מקרה בגן, נותנים להם שירות נוסף.

גולדי ילין-מור: הילד שלא מקבל את המקום במעון כל היום לא נמצא באף מסגרת.

גולדי ילין-מור: זה לא נכון שזה תחליף מול תחליף, זה לא ככה.

גולדי ילין-מור: לכן, אני חושבת שהמסגרות שצריכות להיות לילדים האלה הן מסגרות מאד חשובות, אבל לא על חשבון זה.

גולדי ילין-מור: אם אכן משרד העבודה והרווחה רוצה לחזור שוב על התרגיל הזה, אני חושבת שאנחנו צריכים למחות ולבדוק באופן הברור ביותר שזה לא יקרה.

גולדי ילין-מור: לגבי הקריטריונים, אנחנו נמצאים היום במצב שאפילו לפי שלושת הקריטריונים הראשוניים חסרים - שמענו פה הערכות שונות - בין 2,000 ל5,000- מקומות.

גולדי ילין-מור: אם היינו קצת מרחיבים את הקריטריונים, אם היינו מביאים בחשבון משפחות שאולי לא עומדות בקריטריון הקשה ביותר, אבל יש שם ילד חולה, או הורים שמתקשים לטפל בפעוט הקטן וכו', ברור שהמספר היה גדל.

גולדי ילין-מור: כאשר מדברים על תכניות לאומיות להצלת ילדים בסיכון, כאשר שמים את זה בראש סדר העדיפויות ולא נותנים את הפתרונות בשטח לא למעונות יום ולא למשפחתונים ולא למועדוניות, כמובן שהסיסמה נשארת באוויר.

גולדי ילין-מור: אני חושבת שיש פה חוסר הבנה מוחלט של איפה צריך להשקיע את הכסף.

גולדי ילין-מור: הסיפור שסיפרת על המקרה בנהריה רק מחזק את העניין הזה.

גולדי ילין-מור: אני חושבת שבמקום שיש שיעור גבוה של ילדי רווחה, בתוקף נסיבות כאלה או אחרות, מוכרח להיות תגבור של כל הגורמים שנוגעים בדבר, כי אחרת הם לא מקבלים את מה שהם יכולים לקבל במעון הזה, ובעצם ההשקעה לא חוזרת.

גולדי ילין-מור: אני חושבת שצריך לפנות גם בנושא הזה לשירותי הרווחה.

מוטי וינטר: זה תגבור אחר מסעיף אחר.

מוטי וינטר: זה בערך 300,000 שקל תוספת בכדי שיהיה מעון רב תכליתי נוסף למכסה.

תמר גוז'נסקי: לכל מעון לשנה?

מוטי וינטר: לא, 300 שקל לכל ילד לחודש בכדי שנוכל להפעיל מעון רב תכליתי עד הערב.

תמר גוז'נסקי: מדוע כאשר אנחנו באים לטפל בילדים שהם כבר קורבנות של כל ההזנחה הזאת, אנחנו מוצאים את הפסיכולוג ומוצאים את השירות הזה ונותנים את השירות הזה כי הוא כבר הגיע לבית ספר ושם צריך לטפל בו?

תמר גוז'נסקי: למה כשמדובר במניעה, אנחנו לא יכולים למצוא תקציב הולם שיטפל ויעזור לילד ולמשפחה?

תמר גוז'נסקי: כל הסיפור של הגיל הרך הוא סיפור של מניעה.

תמר גוז'נסקי: כל הסיפור אומר לתת לילד נקודת זינוק יותר גבוהה בחיים שלו להבא.

תמר גוז'נסקי: לכן אני מבקשת - מעבר למה שאמרתי עד עכשיו - לקבל בכתב את החלוקה של המכסות.

תמר גוז'נסקי: אני מתקשה לקרוא את הדוח הזה.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לקבל בכתב איך מתחלקות המכסות בין מעונות יום, משפחתונים, ילדי עולים, ילדי תכניות מיוחדות וכו' וכו'.

איבט סעדון: מוטי וינטר יכין את זה.

תמר גוז'נסקי: לגבי תכניות נוספות לגיל הרך, היינו צריכים לפתוח בקהילה שירות שקיים בכמה מקומות בהתנדבות, וזה שירות שבו כל משפחה יכולה לבוא ולקבל סיוע.

תמר גוז'נסקי: בירושלים זה נקרא "הבית הירוק".

תמר גוז'נסקי: שם העיקרון של השירות הוא שהוא פתוח לכל אחד, לא צריך הפנייה, לא צריך שמישהו יגיד לך ללכת.

יהודית לוי: אפילו לא צריך לקבוע מראש.

תמר גוז'נסקי: שום דבר, באים עם הילד, הילד משחק, וההורים באותה הזדמנות חגיגית מתייעצים, מחליפים דעות, מבקשים לשאול שאלות וכו'.

תמר גוז'נסקי: תחנות טיפת חלב, לצערי הרב, לא מגישות את השירות הזה.

תמר גוז'נסקי: הן מוגבלות מאד בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאם היו חושבים על המבנים של תחנות טיפות חלב, והיו הופכים אותם בהשקעה קטנה יחסית למקום שבו אפשר אחרי הצהריים לבוא - לא רק בבוקר - ולקבל את הסיוע הזה, הרבה מאד משפחות היו עולות מדרגה.

תמר גוז'נסקי: אני יודעת שיש תכניות, אבל התכניות האלה בדרך כלל מכוונת להורים שיודעים ולהורים שמבינים.

תמר גוז'נסקי: אני כבר לא מדברת על זה שעובדים סוציאליים ייצאו לשטח, יגלו את המשפחות ויטפלו בהן, שזה כמובן חלום שלא הגענו אליו.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת להעלות בהמשך את הנושא הבא.

תמר גוז'נסקי: דוקטור קדמן העביר לידיעתי חוזר שנשלח על ידי משרד העבודה והרווחה מחוז ירושלים שיקום, חתום על ידי מרכז שירות ילד ונוער ומרכז אגף שיקום.

תמר גוז'נסקי: שם נאמר: התקציב שעומד לשילוב ילדים חריגים במעונות יום ומשפחתונים לא יאפשר לנו לאשר פניות לשנת הלימודים הקרובה תש"ס.

תמר גוז'נסקי: לכן הם מפסיקים את התכנית.

תמר גוז'נסקי: מדובר על ירושלים, אבל לפי המכתבים שהגיעו, לא מדובר רק בירושלים, אלא מדובר גם על מקומות אחרים.

תמר גוז'נסקי: גברת גולדי ילין-מור גם הזכירה את הנושא הזה, אז אולי תגידי מה אמרו לכם?

גולדי ילין-מור: ציינתי את מה שציינת לפני ששמעתי על החוזר, עוד לא ידעתי על זה.

מוטי וינטר: זה לא חוזר, במחוז מסויים נגמר כסף.

יצחק קדמן: זה לא רק במחוז הזה.

גולדי ילין-מור: אני חושבת שנעשה שילוב בצורה מוצלחת מאד של ילדים עם צרכים מיוחדים במעונות היום.

תמר גוז'נסקי: מדובר בילדים עיוורים, חרשים עם נכויות פיסיות בדרך כלל ולא נפשיות.

גולדי ילין-מור: כן, יש באמת קשת רחבה מאד של צרכים מיוחדים של אותם ילדים.

תמר גוז'נסקי: כמה ילדים כאלה משולבים אצלכם?

גולדי ילין-מור: אני לא יכולה לומר.

תמר גוז'נסקי: במה מתבטאת העזרה בשילוב הזה?

גולדי ילין-מור: בגן ילדים בדרך כלל אמורים לקבל מספר שעות של סייעת.

גולדי ילין-מור: האישור של שעות הסייעת הוא קשה מאד ולוקח זמן רב מאד.

גולדי ילין-מור: ישנם ילדים שמאותרים למסגרת המעון, אם הם נקלטו כתינוקות, ואז הם כבר ממילא נמצאים שם ולא צריך לקלוט אותם, וגם אז הדרך עד שאנחנו מקבלים סייעת היא ארוכה מאד.

גולדי ילין-מור: מספר השעות שמאושרות בדרך כלל לא מספיק, ונוצר איזשהו אבסורד.

גולדי ילין-מור: כיום, כאשר אושרו המכסות המיוחדות לילדים עם צרכים מיוחדים, הן מאפשרות תגבור במעון.

גולדי ילין-מור: אותם ילדים באזורים שבהם אין מסגרות מיוחדות נמצאים במעונות היום.

גולדי ילין-מור: במעונות היום מאשרים להם שעתיים-שלוש שעות עם סייעות, בעוד שבמסגרות האלה - ואני מברכת על כך - יש קשת רחבה של שירותים פארא רפואיים ואחרים שמאשרים.

גולדי ילין-מור: אני חושבת שבהחלט הנתונים חשובים, ואבדוק אותם במסגרת שלנו.

גולדי ילין-מור: אנחנו מוכרחים למצוא מענים מהירים יותר לנושא של הסייעת.

גולדי ילין-מור: בלי זה, או שזה פוגע בילד, או שזה פוגע בילדים האחרים.

תמר גוז'נסקי: אבל גם לא תוכלו לקבל ילדים בלי סייעת, איך תקבלו אותם?

גולדי ילין-מור: חלקם נמצאים במעונות, ועד שמאושרת סייעת, העבודה היא עבודה עם הצוות.

גולדי ילין-מור: עבודה קשה מאד, כאשר לא פעם זה פוגע גם בפעילות שמתבצעת בכיתה עם ילדים אחרים.

גולדי ילין-מור: אני חושבת שגם מוכרחים למצוא את הדרך - לא יכול להיות שתמיד זה או הכל או לא כלום, או שיש מכסות לילדים עם צרכים מיוחדים כרגע עם כל הצוות הפארא רפואי או שיש שעתיים סייעת - באותם המקרים שבהם ילדים עם צרכים מיוחדים קשים יותר משולבים במעונות, ולקבל איזשהו תגבור נוסף לשעתיים האלה.

גולדי ילין-מור: שעתיים-שלוש שעות, יותר מזה אנחנו לא מקבלים, אלא אם יש מספר ילדים עם צרכים מיוחדים, ואז יש סייעת אחת.

יצחק קדמן: הולכים לקחת גם את זה.

גולדי ילין-מור: התייחסתי לזה מבלי לדעת על החוזר המיוחד.

איבט סעדון: זה למעלה מעשור שהחלטנו על התכנית הזאת שנראתה לנו אחת התכניות היפות כדי לשלב ילדים חריגים במסגרות בריאות ורגילות, וזה "הלך".

איבט סעדון: בדרך כלל תכנית הסייעת היא עד ארבע שעות.

איבט סעדון: לעתים נתנו בעבר, לפני שהתכנית קיבלה מימדים רחבים, גם חמש שעות.

איבט סעדון: הארגונים קיבלו את הנושא באהבה.

תמר גוז'נסקי: כמה ילדים כאלה יש היום?

איבט סעדון: כ500- ילדים.

איבט סעדון: לפתע הודיעו שאין תקציב לתכנית הזאת.

תמר גוז'נסקי: מי הודיע?

איבט סעדון: במשרד אמרו שאין כסף.

תמר גוז'נסקי: וזאת החלטה ארצית?

איבט סעדון: כן, זאת החלטה של השירות.

איבט סעדון: נגמר התקציב ואין תקציב לתכנית הזאת, שהיא תכנית מצויינת.

תמר גוז'נסקי: מה זאת אומרת נגמר התקציב?

תמר גוז'נסקי: הרי התקציב לשנת 1999 מכסה גם את שלושת החודשים הבאים, לא?

איבט סעדון: כך אני מבינה, אבל זה לא היה מתוקצב נכון מלכתחילה.

יצחק קדמן: לא תכננו שהשנה תימשך 12 חודש, זה נפל בהפתעה.

יהודית לוי: נכון, גם אפשר לומר ששנת לימודים מתחילה בספטמבר.

תמר גוז'נסקי: לא, התקציב הוא שנתי.

איבט סעדון: בדרך כלל הילד נשלח עם הסייעת, זאת אומרת: מעטים הם המצבים - כפי שאת מתארת - שקודם הילד נמצא במעון, אחר כך באה הסייעת.

גולדי ילין-מור: ישנם לא מעט מצבים - -

איבט סעדון: ללא צל של ספק יש סחבת בלשכות.

תמר גוז'נסקי: אז מה אומר המשרד?

תמר גוז'נסקי: שמספט

תמר גוז'נסקי: מבר 500 ילדים ישארו בבית?

איבט סעדון: לא, הוא אומר שצריך להשיג תקציב.

תמר גוז'נסקי: כמה תקציב צריך ל500- ילדים האלה?

תמר גוז'נסקי: בכמה כסף מדובר עבור 500 ילדים לארבעה חודשים?

תמר גוז'נסקי: כמה זה?

מוטי וינטר: בטח 200,000-100,000 שקל, זה לא הרבה.

איבט סעדון: 300,000 שקל אולי.

איבט סעדון: תמר גוז'נסקי: המשרד לא יכול למצוא 300,000 שקל?

איבט סעדון: טוב, אז אני מציעה שבשם הוועדה נרים את קול הזעקה ונדרוש בתוקף את השירות הזה, כי אנחנו כל הזמן חושבים איך לפתח שירותים, איך לקדם נושאים.

איבט סעדון: אני יודעת שגם אצל מר מוטי וינטר וגם במקומות אחרים כל הזמן חושבים על פיתוח, אבל בסופו של דבר, כשאנחנו מגיעים לדיונים, אנחנו אף פעם לא מצליחים לדבר על שום פיתוח של שום דבר, כי כל הזמן אנחנו עוסקים רק בהצלת הבית הנופל.

איבט סעדון: כל פעם איזה קיר נופל, ואנחנו מוכרחים לשים את הידיים.

איבט סעדון: קודם ניסינו להציל את המכסות של הילדים בסיכון, ועכשיו אנחנו הולכים להציל בעצם את המכסות של הילדים האלה, כי בלי סייעת הילדים האלה לא ייכנסו, ואי אפשר לדרוש מאף מעון יום שיקבל ילד עיוור, או ילד עם בעיות רפואיות קשות שצריך כל פעם לטפל בו ולתת לו תרופות, בלי סייעת כזאת.

איבט סעדון: הסייעת היא אדם לא מקצועי.

איבט סעדון: השכר שלה הוא בקושי שכר מינימום לפי שעה.

איבט סעדון: אנחנו לא מדברים על שירות יקר של פסיכולוג או של רופא.

איבט סעדון: אנחנו מדברים על השירות הזול ביותר שקיים, אבל הוא מאפשר לילד שיש לו בעיה רפואית, אבל כושר החשיבה שלו טוב, להיות עם ילדים רגילים, כי אחרת לאן נשלח אותו?

איבט סעדון: לחינוך מיוחד?

איבט סעדון: נדון אותו מלכתחילה שהוא צריך להיות בחינוך מיוחד?

איבט סעדון: אנחנו גאים בזה שיש ילדים עיוורים שהגיעו לחינוך הרגיל, אבל הם הגיעו לשם אחרי שהם היו במעון יום ואחרי שהם למדו להיות עם ילדים רגילים.

איבט סעדון: אם יש קבוצה חלשה שאנחנו מדברים עליה, זאת הקבוצה הזאת ואלה ההורים האלה.

איבט סעדון: הרבה פעמים שמעתי שהיו מעונות יום שאמרו להורים: נקבל את הילד, אבל תביאו את כוח העזר בעצמכם.

איבט סעדון: במקומות מבוססים דורשים מההורים לממן בעצמם כוח עזר לרוב שעות היום.

איבט סעדון: ברור שבמקומות חזקים ההורים יכולים לממן, אז מי נופל?

איבט סעדון: לכן אני חושבת שלא יכול להיות שמשרד העבודה והרווחה לא ימצא מתקציבו המופלא - אתם יודעים מה התקציב של משרד העבודה והרווחה?

איבט סעדון: - של 36 מיליארד שקל מימון לזה.

איבט סעדון: אני מודה לדוקטור קדמן שהסב את תשומת ליבי לנושא הזה.

איבט סעדון: אנחנו נפנה למשרד בכל הנושאים האלה שדיברנו עליהם.

איבט סעדון: תודה רבה לכם.