הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 198, 2002-06-03 12:30

יעל דיין: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה, כאשר יש לנו שני גופים שנעדרים.

יעל דיין: חלק נמצאים בבית-המשפט העליון.

יעל דיין: אנשים מהבית הפתוח בירושלים, שמייצגים את הקהילה בעתירה ולא נמצאים אתנו כאן.

יעל דיין: הגוף השני הוא עיריית ירושלים.

יעל דיין: עיריית ירושלים השתמשה בתירוץ הבג"ץ שהוא בטל מכול וכול: "באותה שעה", לא סתם באותו יום, לא באותה תקופה, "אתם מבקשים מאתנו להופיע בישיבת הוועדה".

יעל דיין: אמרתי למי שפנה אלי, לא רק שהיו דברים מעולם, אלא שהדברים אינם קשורים.

יעל דיין: אנחנו מקיימים ישיבה בעניין העקרוני, ומכאן תצא, אני מקווה, דרישה לעיריית ירושלים לאפשר את המצעד, ונגנה, אם צריך, את ה"סיבות" שאנחנו ממשיכים ושומעים כל היום לביטול המצעד, ובהזדמנות זאת גם "להכניס" להומואים וללסביות בצורה שהיא בלתי נסבלת ומסיתה ומרושעת.

יעל דיין: אני אקיים את הדיון בלי נציגים מובהקים של הצד השני, ואני אבקש מאחד מנציגי הקהילה למסור לנו את העובדות.

יעל דיין: אם המוסמך ביותר, חגי אלעד, למסור את העובדות, בדרך, אנחנו נחכה לו.

ענת מאור: יש פה נציג מועצת העיר ירושלים, מאיר מרגלית.

יעל דיין: אני מבקשת את העובדות של השתלשלות הדברים, של הבקשה והדחייה של הבקשה.

יעל דיין: מאיר מרגלית, היית בישיבה הזאת?

מאיר מרגלית: השתתפתי בישיבת מועצת העיר ביום חמישי שעבר, העלינו את הנושא, הגשנו שאילתה לראש העיר, והעובדות ידועות לי גם מכיוונים נוספים.

מאיר מרגלית: בגדול, למרות שאני לא "גרופי" של ראש העיר, אני חייב לומר שאהוד אולמרט נתן גיבוי מלא למצעד.

מאיר מרגלית: מההיבט העקרוני הוא תומך בזכותם של כל הקהילות, לרבות של הקהילה ההומולסבית, לצעוד ולהשמיע את קולן.

מאיר מרגלית: מה שעיריית ירושלים טוענת זה, שהפרוייקט הזה לא עומד בקריטריונים של מה שמכונה "פעולה משותפת", לאמור: הקהילה לא פנתה לעירייה מבעוד מועד וביקשה לשתף פעולה עם העירייה, שזה תנאי מוקדם לתקצוב הפרוייקט.

מאיר מרגלית: הם באו מאוחר, לא ביקשו את שיתוף הפעולה של העירייה, רק ביקשו כסף, ומשום כך העירייה, כביכול, לא מממנת.

מאיר מרגלית: זאת העמדה הרשמית של העירייה.

מאיר מרגלית: הפרשנות שלי היא, שראש העיר לא יכול היה להרשות לעצמו לממן את זה, כי הוא לא רצה להתעמת עם החרדים, שללא ספק עשו לו את המוות סביב הנושא הזה.

מאיר מרגלית: אני משבח את העמדה העקרונית שהמצעד כן יצעד, אבל, מצד שני, אין לי ספק שהוא נכנע ללחץ של החרדים, וזאת הפשרה – יצעדו, אבל בלי כסף של העירייה.

יעל דיין: אני חייבת לקרוא כמה משפטים.

יעל דיין: על שולחן הוועדה מונחים שני מסמכים.

יעל דיין: האחד, מדוע העירייה אינה נוכחת כאן, והם כותבים "בהמשך לשיחתנו הטלפונית הריני ליידעך כי נציגי עיריית ירושלים לא ישתתפו בדיון הוועדה לקידום מעמד האישה בנושא מצעד הגאווה בירושלים...

יעל דיין: משום קיום דיון בג"ץ בנושא".

יעל דיין: המסמך השני הוא פרוטוקול של דברי ראש העיר באותה מועצה, ואנחנו חייבים לקבל את זה, כי אלה דברים שנאמרו ונרשמו בפרוטוקול, ולכן כל ביקורת שיש לי לפחות איננה מופנית אישית כלפי עמדתו ויחסו לקהילה של ראש העיר.

יעל דיין: הוא אומר: עיריית ירושלים איננה מתנגדת לקיום המצעד, כי בחברה חופשית ודמוקרטית שבה אנחנו חיים, כל קבוצת אנשים שרוצה לעשות פעולה מסוימת שאין בה הפרת סדר ואין בה פגיעה בשלום הציבור, והיא מבטאת את אמונתה, את זהותה, את עקרונותיה, היא יכולה לעשות את זה, ובהתאם לכך גם מצעד הגאווה יכול להתקיים בירושלים, על-פי בחירת האוכלוסייה שרוצה להשתתף, ויינתנו לה כל הדברים, כל הסיוע שצריך לתת כדי לאפשר את עצם קיומו של המצעד.

יעל דיין: לכן, הטענה שכביכול עיריית ירושלים מונעת את מצעד הגאווה, זאת עמדה והצגה לא נכונה".

יעל דיין: כאן הוא ממשיך ואומר שהוא ביקר באופן גלוי ומתוקשר, וכולנו יודעים את זה, בבית הפתוח.

יעל דיין: הוא מוסיף ואומר: "יש גם סדרה של דיונים שיתקיימו במהלך שבוע הגאווה בעיר, שיקבלו את כל ההכשרים, או את כל ההיתרים הנדרשים, ואת הגיבוי הלוגיסטי, במידה שהוא נדרש, גם בסיוע עיריית ירושלים".

יעל דיין: אני חייבת גם לקרוא את הדברים, וגם להגיד שזאת עמדתו של ראש העיר.

יעל דיין: הוא מדבר בשם עיריית ירושלים.

יעל דיין: אחר כך יש בפרוטוקול ויכוח מאוד קולני, בהשתתפות חברים אחרים, אבל מבחינת ראש העיר, זאת עמדתו המוצהרת.

יעל דיין: הבנתי ממאיר מרגלית שהוחלט, מצד אחד, "מותר, ותצעדו," ומצד שני, למצעד היום דרוש תקציב שהעירייה נותנת למשטרה, ואת התקציב הזה הם לא יקבלו.

מאיר מרגלית: אכן, כן.

מאיר מרגלית: הטענה, כביכול, שזה לא עומד בקריטריונים של פעולה משותפת.

מאיר מרגלית: מבחינה פורמלית הטענה נכונה, אבל באותה נשימה אני יכול כרגע להניח על השולחן עשרות אירועים שאורגנו על-ידי כל מיני קבוצות סהרוריות למיניהן, שגם שם לא עמדו בקריטריונים, והעירייה לא התחשבנה אתם ומימנה אותם ביד רחבה.

יעל דיין: אני מעדיפה לא להתייחס למילה "סהרוריות", אבל תיתן לנו דוגמאות לאירועים כאלה.

מאיר מרגלית: כל קבוצה שמזוהה עם ש"ס או עם חב"ד או עם הארגונים הנוצריים הפונדמנטליסטיים האווגנגליסטיים – כל הארגונים האלה קיבלו מימון עירוני ביד רחבה.

יעל דיין: מימון של אבטחה.

יעל דיין: אנחנו מדברים כאן על אבטחה.

מאיר מרגלית: הם קיבלו כסף של ממש, לא רק לאבטחה, העירייה מימנה אותם לפחות במחצית ההוצאות, וגם שם לא עמדו בקריטריונים של פעולה משותפת.

מאיר מרגלית: כך, שלבוא ולהקפיד דווקא עם הקהילה ההומולסבית על הקריטריונים, זה בהחלט דבר שלא ייעשה.

ענת מאור: אין ספק שהעובדה שראש העיר כן נותן חופש ביטוי ופלורליזם בהשקפות היא חשובה, ואנחנו לא רוצים לבטל את זה.

ענת מאור: אבל הנושא הזה הוא עדות נחרצת לנסיגה ולכפייה דתית וחרדית מאוד רצינית, ולכן אני מאוד מברכת את הקהילה על המאבק שהיא יצאה אליו.

ענת מאור: פניתי בבקשה לוועדה שיתקיים דיון דחוף כבר לפני שבוע וגם ליושב-ראש הכנסת, שהוא זה שמוסמך לאשר דיונים מהירים בוועדות, והוא לא אישר את הדיון בוועדת הפנים, ולכן אני רוצה לברך שהוועדה לקידום מעמד האישה עוסקת בזה.

ענת מאור: אנחנו נזכרים ב-1992, כשהכנסת ניהלה בפעם ראשונה את הדיון המפורסם, שקראו לו "היציאה מן הארון", עברו בדיוק 10 שנים, והשתתף אז פרופ' עוזי אבן.

ענת מאור: יושב פה מיכאל רועה, סגן ראש העיר תל-אביב, וזה נעשה חלק מהשגרה של העיר.

ענת מאור: אבל זה מחוץ לדיון.

מיכאל רועה: זו פעולה עירונית אצלנו.

ענת מאור: חברת הכנסת יעל דיין, אני רוצה לציין שהיה לי הזכות באופן אישי להיות במצעד הראשון בחיפה, וכבר עברו מאז שש שנים.

ענת מאור: הוועדה צריכה לדעת שיש פה ניסיון להסיג אותנו לאחור.

ענת מאור: חברותי חברות הכנסת, אנחנו בעצם בבית שניסיון של הכפייה של החרדים הולך ומתגבר, יש חרדיזציה וכפייה דתית בשטחים שונים.

ענת מאור: שתי המפלגות הגדולות שמנסות לקנות את לב המפלגות הדתיות, מגלות פחד במאבק מול הכפייה.

ענת מאור: מאבק נגד הומוסקסואלים ולסביות הוא מאוד מסוכן, ולכן המאבק מאוד חשוב.

ענת מאור: יש דיון פרלמנטרי, אבל יש גם התבטאויות לא פורמליות.

ענת מאור: מה שהיום ואתמול נציגי עיריית ירושלים וחברי כנסת הרשו לעצמם לומר, או כאשר היה לי עימות ברדיו מול נציג מסוים של מפלגה דתית בעיריית ירושלים, זה מסיג אותנו לא בעשור, אלא לימי הביניים.

ענת מאור: זה חלק מהתרבות הפוליטית החדשה של כוחנות, שבשם האחדות מותר לפגוע ב-10%-15% מן האזרחים.

ענת מאור: הזכויות של הלסביות וההומסקסואלים זה לא התחלת דיון.

ענת מאור: יש דברים שכבר הושגו במדינה.

ענת מאור: לכן, הוועדה הזאת צריכה באופן מאוד נחרץ לגנות את העובדה שהעירייה נתלית בפרוצדורות ובהליכים.

ענת מאור: כאשר ש"ס או כאשר מפלגות אחרות פונות לנוהל אחר, הוא מתקיים.

ענת מאור: ואנחנו צריכים לתבוע שיהיה מימון תקציבי גם לפעילות הזאת.

ענת מאור: אני מברכת את הקהילה ואת כל אלה שהם שוחרי זכויות אדם ואזרח ושוויון.

ענת מאור: אנחנו נהיה אתכם באופן מעשי.

ענת מאור: הקהילה עושה בזה פרסום חיובי לזכויות אדם בכלל, בצעדה של ההומסקסואלים והלסביות.

ענת מאור: הכניעה לש"ס ולחרדים, וההשתלטות, החל מתקציבי המדינה, המשך במניפולציות פוליטיות והמשך בדברים שעוברים לעיריות – אנחנו מנסים להיות מחסום לזה, וכל התחבאות מאחורי העובדה ש"אני אישית תומך", אבל – נותנת מחסה ומטרייה לדברים מאוד חמורים שקורים במדינה.

זהבה גלאון: יעל דיין, ראשית, אני רוצה לברך אותך על הדיון הדחוף.

זהבה גלאון: אני חושבת שיש לזה חשיבות מאוד גדולה על רקע הבערות, ממש בערות.

זהבה גלאון: צדקה חברת הכנסת מאור, מסיגים אותנו לאחור כמעט שנות דור.

זהבה גלאון: ההתעניינות בפרוצדורה מופיעה כשזה נוח.

זהבה גלאון: כשמדובר בהומואים ובלסביות, יש ענייני פרוצדורה.

זהבה גלאון: לא ראיתי שלראש העיר היתה פרוצדורה עכשיו, כשהוא אישר לבנות בג'באל מוכאבר.

זהבה גלאון: לא היתה לו שום פרוצדורה, הוא פשוט אישר בנייה.

זהבה גלאון: כשזה נוח לו, זאת פרוצדורה.

זהבה גלאון: זה חמור.

זהבה גלאון: נכון עשית שכינסת את הוועדה הזאת.

זהבה גלאון: מי שחושב שעל-ידי כך שהוא ימנע תקציב או על ידי כך שהוא ינסה לפגוע במצעד הגאווה הוא ימנע מקבוצה כל כך גדולה באוכלוסייה להביע את דעתה, את גאוותה, וימנע מאתנו לתמוך בהם, הוא טועה, הוא מטעה.

זהבה גלאון: אני רוצה בהזדמנות הזאת לגנות בחריפות רבה חברי כנסת, שהיום דיברו בצורה בהמית, שקשורה לעולם מושגים שאין לקבל אותו, שהם נזקקים למילון מונחים שאני לא רוצה לחזור עליו.

זהבה גלאון: שמעתי היום דברים ברדיו, שלא האמנתי שהיום אפשר לדבר באופן הזה, וודאי לא חברי כנסת.

זהבה גלאון: אני רוצה לגנות את זה ולהודיע שאני מתכוונת לצעוד במצעד הגאווה ביום שישי, ואני מתכוונת לפנות לראש העיר.

זהבה גלאון: אולי נעשה פה פנייה משותפת לראש העיר שיחזור בו מהחלטתו, שישקול מחדש את החלטתו.

זהבה גלאון: אי-אפשר לתת לכוחות השחור לחזור ולהשתלט על ישראל של שנות ה-2000, ולמנוע משהו כל כך נכון וכל כך טבעי, שכל אדם יוכל לחיות על-פי נטייתו, על-פי השקפתו ועל-פי הבנתו.

נעמי חזן: אני הירושלמית בחבורה, ליוויתי את פתיחת הבית הפתוח, ואני מלווה הרבה מהפעילות של הקהילה בירושלים וגם במקומות אחרים.

נעמי חזן: אני רוצה להתחיל מהסוף: אני קוראת לכל מי שלא יודע מה לעשות ביום שישי לעלות לירושלים למצעד הגאווה.

נעמי חזן: אני חושבת שבעצם ההתייצבות של אזרחי מדינת ישראל, שלא רואים הבדל בין אנשים על בסיס הנטייה המינית שלהם, זו ההזדמנות.

נעמי חזן: תעלו לירושלים, ונהפוך את זה למצעד הגאווה הגדול ביותר והמשמעותי ביותר בעיר שחייבת להיות עיר פלורליסטית, אחרת היא לא תצליח להחזיק מעמד.

נעמי חזן: זו הקריאה וזו השורה התחתונה.

נעמי חזן: עיריית ירושלים ידעה על הצעדה הזאת מזמן, היו פניות מזמן והיו מגעים מזמן, ועצם העובדה שברגע האחרון החליטו להיתלות בפרוצדורות טכניות דה דבר לא מקובל לחלוטין.

נעמי חזן: אם ראש העיר פלורליסט, אז הפלורליזם היום מתבטא גם בתמיכה כספית, והגיע הזמן להבין את זה.

נעמי חזן: אני רואה בחומרה רבה, ואני מדברת אליך, יעל דיין, את זילות הכנסת על-ידי עיריית ירושלים, על-ידי אי-שיגור נציג לישיבה הזאת.

נעמי חזן: הרשות המבצעת כפופה לרשות המחוקקת, וכאשר נקראים לישיבה לבירור עניין דחוף, היא חייבת להתייצב.

נעמי חזן: לכן יש מקום לבקש מיושב-ראש הכנסת לנזוף.

יעל דיין: אני אבקש את זה, אבל נהיה ריאליים.

יעל דיין: כל השרים באופן שיטתי סירבו, בזמן כזה או אחר, לבוא, כולל ראש עיריית חיפה, עמרם מצנע, בנושא הזה.

יעל דיין: אני לא עושה כאן הבחנה.

יעל דיין: אני אפנה ברצון, וזה יצטרף לרשימה ארוכה.

נעמי חזן: מספיק דברים קורים במדינת ישראל היום שהם משנים את כל האתוס הדמוקרטי, אבל אנחנו מדינה שבנויה ביסודה על כיבוד האחר, ונוצרנו כדי לכבד את האחר.

נעמי חזן: ממש בהתחלה, שאז עשינו זאת על מנת לכבד את היהודים, שתמיד היו שונים ואחרים במקומות שמחוץ למדינת ישראל.

נעמי חזן: אם אנחנו לא נעמוד על כיבוד האחר ושוויון לאחר במדינת ישראל, לא עשינו דבר וחצי דבר.

נעמי חזן: זו פגיעה באושיות הקיום של מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית עם רוב יהודי.

נעמי חזן: לכן זה לא רק עניין של הקהילה, זה עניין של כל אזרח שמכבד את עצמו במדינת ישראל.

נעמי חזן: אני חוזרת ואומרת, שמי שרוצה לעשות מעשה, שיעלה לירושלים ביום שישי, אנחנו מחכים לכם.

זהבה גלאון: יעל דיין, יש לך מנדט מלא ממני לנסח משהו, אולי בשם כולנו, בעקבות הדיון כאן, לראש העיר.

ענת מאור: אני כבר פניתי לראש העיר ולא הגיע שום מענה.

זהבה גלאון: אני מדברת שבעקבות הישיבה, בעקבות היוזמה שלך, יעל דיין, לקיים ישיבה.

יעל דיין: הודעתי בהתחלה שבתום הישיבה תהיה פנייה, את פשוט לא היית.

יעל דיין: ברור שתהיה פנייה, ואני אעביר את הפנייה לאישור כולם.

יעל דיין: אני רוצה לדעת מה הולך לקרות ביום שישי, אני רוצה את הפרטים של הדברים שיהיו.

יעל דיין: אם איש מכם לא יודע את זה, זה חבל מאוד, ונמתין בסבלנות.

יעל דיין: אנחנו מגיבים לעיריית ירושלים, אבל אני רוצה לדעת מה העשייה ומה תוכנית הדברים שכן ייעשו.

מאיר מרגלית: מהמעט שאני יודע, בשעה 13:00 נפגשים בכיכר ציון, ופותחים את המצעד בתפילת הדרך.

מאיר מרגלית: הם חוצים את המדרחוב, חוצים את בצלאל ועולים למעלה עד לגן-סאקר, ומסיימים שם בקבלת שבת.

מאיר מרגלית: אני מציין את הפתיח ואת הסיומת כדי לשבח את העובדה - - -

יעל דיין: עם פתיח וסיום כזה איבדת אותי.

יעל דיין: זו החלטה שלהם, ואני לא מתערבת.

מאיר מרגלית: אני משבח את הרגישות.

יעל דיין: יש כאן ממש רגישות הדדית.

מאיר מרגלית: הם ידעו שהם לא יכולים לעשות משהו בנוסח תל-אביב, מבחינת הלבוש, מבחינת ההופעה.

אדיר שטיינר: זה חלק מאופי הפעילות של הבית הפתוח בירושלים.

יעל דיין: אין שום בעיה עם זה, וצריך לגרום לכולם להרגיש נוח.

מיכאל רועה: הקהילה החרדית והדתית יכולים להצטרף.

אדיר שטיינר: דרך אגב, זה מרגיז דתיים יותר, שזה נפתח בתפילה.

אדיר שטיינר: זה לא השיקול שזה בירושלים.

יעל דיין: אלה שיקולים של הקהילה – רגישות, ירושלים.

אדיר שטיינר: אופי הפעילות של הבית הפתוח בירושלים הוא עם הפנים גם לחברים הדתיים, ולכן פותחים בתפילה.

יעל דיין: ללא ספק.

יעל דיין: הייתי שם מספר פעמים, ונמצא חובש כיפה תורן שפגשתי.

מאיר מרגלית: יש להם רב.

יעל דיין: לכולנו יש רב.

לורן מוריס: היה צריך לבוא נציג מאצלנו, שהוא מתעתד להיות רב, גלעד קריב.

לורן מוריס: התנועה ליהדות מתקדמת, המרכז לפלורליזם יהודי, מחזק את ידם של הארגונים במצעד שביום שישי.

יעל דיין: אתם תנהלו את התפילה?

לורן מוריס: אפשר לבדוק את זה.

יעל דיין: אני לא מדברת בשם הקהילה, ולכן חשוב לי לשמוע את הנציגים.

יעל דיין: הזמנו נציגים מתל-אביב וחיפה לשמוע, בהזדמנות זו, מה הפעילויות שנעשות שם, גם לצורך השוואה.

מיכאל רועה: נתחיל ממצעד הגאווה.

מיכאל רועה: הוא מופק על-ידי המחלקה העירונית.

מיכאל רועה: כלומר, הפעילות עצמה מופקת על-ידי המחלקה העירונית.

מיכאל רועה: העירייה משלטת את רחוב אבן גבירול עם דגלי הגאווה, שברמה הסמלית זה אקט מאוד חזק מבחינה עירונית.

מיכאל רועה: ביום העצמאות אנחנו מסמנים את המקום עם דגלי מדינת ישראל ודגלי עיריית תל-אביב.

מיכאל רועה: ועדת ההקצבות מקציבה כספים גם לאגודה וגם לקלף וגם לוועד למלחמה באיידס באופן שוטף.

מיכאל רועה: כמו כל הגופים הפועלים בעיר הם מקבלים הקצבה.

מיכאל רועה: הקהילה מקבלת אולמות לצורך פעילות במחירים מוזלים, ולפעמים ללא עלות בכלל.

מיכאל רועה: למעשה אנחנו עוטפים את הקהילה מכל הכיוונים.

מיכאל רועה: לפני שבועיים הקציתי מקלט, כמקום מגורים חדש לקלף.

מיכאל רועה: אפשר לראות שעיריית תל-אביב מתייחסת לקהילה ההומולסבית כחלק אינטגרלי מהפעילות העירונית.

מיכאל רועה: אנחנו רואים במצעד לא רק אקט של פסטיבל, אנחנו רואים בזה כאחד הסמלים שמאפשר לקהילה ההומולסבית, שנמצאת עדיין בתוך הארון, הזדהות עם התהליך החיצוני של העירייה, כדי לאפשר לאנשים את היכולת ואת האומץ לעשות את הצעד כדי לחיות חיים שלמים.

מיכאל רועה: אנחנו רואים את זה בתפיסה רעיונית אידיאולוגית.

מיכאל רועה: הפעילות התחילה בוועדה לזכויות הקהילה, בתקופתו של מרדכי וירשובסקי, בקדנציה הקודמת, ובקדנציה הנוכחית יש פתיחות מלאה של הקהילה בעירייה.

אדיר שטיינר: אני רק רוצה לציין שמה שמאפיין היום את הקשר בין הקהילה לבין העירייה, שלא מדובר על שיתוף פעולה שהאגודה וארגוני הקהילה מגיעים לעירייה ומבקשים, מה שאנחנו שומעים כרגע על הקשר עם עיריית ירושלים הוא מוזר מבחינת העמדה של הקשר עם הקהילה בתל-אביב.

אדיר שטיינר: היום עיריית תל-אביב ואגודת ההומואים והלסביות מפיקים ביחד את מצעד הגאווה, והולכים ומדברים עם גורמים חיצוניים, בין אם מסחריים ובין אם אחרים, עם המשטרה, למשל, הם ביחד, כחולייה אחת.

אדיר שטיינר: התמיכה היום בקהילה היא כבר מובנת בתוך העבודה, והיא לאורך כל השנה.

מיכאל רועה: היא בספר התקציב.

אדיר שטיינר: האירוע הזה מתוקצב בספר התקציב העירוני.

אדיר שטיינר: מ-1999, השנה הראשונה לכניסתו לתפקיד של ראש העירייה רון חולדאי, התחיל שיתוף הפעולה בהפקת האירוע המרכזי.

אדיר שטיינר: זו היתה השנה השנייה שבתל-אביב יצא המצעד לדרכו.

מנחם שיזף: השנה השלישית.

אדיר שטיינר: זו היתה השנה השנייה שהוא התחיל לצעוד ברחובות העיר.

יאיר פרץ: מה המטרות של המפגן הזה?

אדיר שטיינר: זה לא מפגן, זה מצעד.

יאיר פרץ: מה המטרה?

אדיר שטיינר: אני אשמח להסביר לך.

אדיר שטיינר: תודה על השאלה.

אדיר שטיינר: תן לי רק לסיים את הנתונים, כדי שאני אשמור על רצף.

אדיר שטיינר: התקציב של האירוע בעיריית תל-אביב הוא 150,000 שקל, שזה כולל תקציב הפקה ותקציב פרסום בלשכת הדובר העירוני.

אדיר שטיינר: מעבר לזה, מדובר על עשרות אלפי שקלים בכוח-אדם שעובד סביב האירוע לאורך כל השנה, כי זה אירוע מאוד גדול, שעובדים עליו כשלושה חודשים, ובימים של האירוע עצמו, וביום האירוע, עובדים עשרות עובדי עירייה.

אדיר שטיינר: כל עבודת התיאום מול המשטרה, מגן-דוד-אדום, ביטחון – זה אירוע שאובטח בשנה החולפת עם אלפים של שוטרים ואנשי ביטחון, היו צלפים לאורך אבן גבירול, בעיקר בגלל המצב הביטחוני שמצריך את זה.

אדיר שטיינר: גם משרד יחסי הציבור של המחלקה למופעים עובד מול התקשורת ובשיתוף פעולה עם האגודה ואגודות אחרות של הקהילה, ומקדם את האירוע.

אדיר שטיינר: גם פרסום האירוע על שלטי חוצות של העירייה הוא ביטוי למחויבות של העירייה, שתולה על השלט המרכזי במרפסת העירייה הודעה על האירוע ומזמינה את הקהל להשתתף בו.

אדיר שטיינר: לשאלתך לגבי מהות האירוע.

אדיר שטיינר: יש אנשים שלא מודעים, וחשוב להזכיר להם.

אדיר שטיינר: האירוע הזה הוא המשך היסטורי לאירועי הגאווה שהתקיימו באופן ספונטני בניו-יורק, ב-1969, בעקבות רדיפות ודיכוי מתמשכים, לאורך שנים, של הקהילה ההומולסבית בעיר ניו-יורק.

אדיר שטיינר: ב-1969 אמרו ההומואים והלסביות לשוטרים ולאנשים אחרים שהציקו להם והטרידו אותם בברים וסחטו אותם והיכו אותם: לא עוד! אנחנו אנשים חופשיים, הדרך שלנו לחיות היא דרך לגיטימית, ואנחנו לא מוכנים יותר.

אדיר שטיינר: הם עצרו את הדיכוי בכך שפרצו מהומות והתנגדות פיזית לדיכוי.

אדיר שטיינר: ומאז, בכל העולם המערבי הנאור, מציינים ההומואים והלסביות את האירוע במצעד הגאווה.

אדיר שטיינר: זו הסיבה שאנחנו יוצאים לרחובות.

אדיר שטיינר: אנחנו יוצאים לרחובות כדי להראות את השונות שלנו ולהתנגד לדיכוי הפעיל של מי שמדכא אותנו ומנסה להכניס אותנו חזרה למקום חשוך, שאנחנו לא מוכנים להיות בו.

יאיר פרץ: בארץ אתה מרגיש דיכוי כזה?

יעל דיין: זה לא דיאלוג.

יעל דיין: אני אתן לך רשות דיבור.

יאיר פרץ: גברתי, אני רוצה להבין.

יאיר פרץ: פה מקיימים דיון על מפגן, על הוצאה כספית.

יעל דיין: אני אתן לך רשות דיבור ברצון, אבל זו עדיין ישיבת ועדה.

יאיר פרץ: באופן עצמאי, שכל אחד יעשה מפגנים, אבל כשדורשים תקציבי ממסד, תקציבי מדינה, זכותי למחות.

יעל דיין: אתה רוצה לנהל את הישיבה?

יאיר פרץ: אני לא רוצה לנהל את הישיבה, אני רוצה לברר למה הדברים האלה.

יעל דיין: לכן מתקיימת ישיבת הוועדה.

יעל דיין: קיבלנו כאן הודעה מראש עיריית ירושלים שהוא בעיקרון תומך ואין לו שום התנגדות, לא למצעד גאווה, כשם שהוא נתן אישור למצעדים אחרים של קבוצות, והוא תומך בפעילות בירושלים של הקהילה ההומולסבית שמקיימת בית ופעילות תרבותית, כזאת או אחרת.

יעל דיין: הבעיה שנתקלנו בה כרגע היא הצורך בתקצוב המצעד בגלל בעיות אבטחה, ושלא, כמו ששמעת, בתל-אביב ובמקומות אחרים, עיריית ירושלים הודיעה שהיא איננה יכולה לתקצב את אבטחת המצעד.

יעל דיין: על זה הדיון.

יעל דיין: אותה עירייה שכן מתקצבת דברים אחרים ומצעדים אחרים והפגנות אחרות, אנחנו רואים בזה אפליה נגד קבוצה אחת, בעוד שאותו שירות ואותו תקצוב ניתן לקבוצות אחרות.

יאיר פרץ: אני בטוח, גברתי, שעיריית ירושלים אינה מממנת את המצעדים או את ההפגנות של יש"ע או של המתנחלים.

יעל דיין: לא על זה מדובר.

מיכאל רועה: יש"ע הם לא תושבי העיר.

יעל דיין: נמצא כאן חבר מועצת העיר.

יעל דיין: אולי תואיל לחזור על אותם דברים שציינת, שהעירייה כן משתתפת בהם, באבטחה או במימון.

מאיר מרגלית: ציינתי שהעירייה מממנת היום, ואני חוזר על המילים שאמרתי: כל קבוצה סהרורית שהיום רוצה לצעוד בירושלים או להפגין בירושלים, העירייה מממנת אותה ביד רחבה, החל מקבוצות של חב"

מאיר מרגלית: דניקים למיניהם, כל הקבוצות של יפנים ונוצרים פונדמנטליסטים, כולל כל מיני פעולות שש"ס מארגנת, והם לא ממש לתושבי העיר נטו.

מאיר מרגלית: בפעולות מהסוג הזה, העירייה לא בודקת אם בוצעו על-פי הנהלים - כן פעולה משותפת, לא פעולה משותפת – ומוצאת לנכון להקפיד על הנהלים דווקא כאשר מדובר בקהילה.

מאיר מרגלית: טענתי שזה לא ייעשה, הייתי צריך להגיד שזה אפילו צביעות.

מאיר מרגלית: בפועל, התירוץ שהעירייה לא משתתפת משום שלא עומדים בנהלים, זה תירוץ דחוק וזול.

יעל דיין: אני רוצה לציין, וציינו את זה לפני שבאת, שבהזדמנות זו, שהיה צריך להיות מצעד, ויש בעיות לגבי האבטחה והמימון, עלו – ואנחנו חברים באותו בית מחוקקים, ולכן אני רוצה להביא לתשומת לבך – לשידורים כל הבוקר, לא בעניין כן תקציב, לא תקציב, אלא בעניין שחשבנו שהוא כבר סגור וגמור, וזה זכויות אדם וזכויות הפרט של ההומוסקסאולים והלסביות, ושמענו מה שאתה ואני לא שמענו כבר הרבה זמן, כי הבית הזה מקיים איזה מודוס ויוונדי עם הקהילה.

יעל דיין: שמענו היום דברים איומים ונוראים חדשים, שזה תועבה ושאסור לתת להם לגור במדינת ישראל ושמדינת ישראל צריכה להקיא אותם ושירושלים היא עיר הקודש, וכל מה שתועבה לא צריך להיכנס לעיר הזאת.

יאיר פרץ: יכול להיות שכל זה לא היה נאמר, לו היו מוותרים על המפגן הזה.

יאיר פרץ: שמעתי את חברי פה שאמר שבניו-יורק היה דיכוי.

יאיר פרץ: פה בארץ אני לא רואה שיש דיכוי.

יאיר פרץ: כל אחד חי בדרכו.

יעל דיין: באמת?

מנחם שיזף: איפה אתה מסתובב?

מנחם שיזף: בכל מקום בארץ.

מנחם שיזף: במועדונים שאנחנו נפגשים, לא ראיתי אותך.

מנחם שיזף: שם מקללים אותנו, שם צוחקים עלינו.

יאיר פרץ: במועדון שלכם?

מנחם שיזף: כן, הם עומדים בכניסה, ביציאה, באירועים שלנו, בכל מקום, בגן, תוקפים אותנו.

אדיר שטיינר: האם אתה יודע שמשטרת תל-אביב היתה עוצרת הומואים בגן-העצמאות עד לפני כמה שנים, והפעילות שלנו הפסיקה את זה?

יאיר פרץ: המפגנים האלה תרמו לכך?

מיכאל רועה: זה בדיוק הכלי להביע את הרצון שלהם לחיות חיים מלאים.

מיכאל רועה: לכן, אנחנו, עיריית תל-אביב, אימצנו את המהלך הזה.

מיכאל רועה: אנחנו מאפשרים להם להגיד קבל עם ועדה: יש חיים מלאים לקהילה הזאת, המצעד הוא המבטא של זה והוא מאפשר לאנשים נוספים להזדהות ולהרגיש חופשיים.

מיכאל רועה: חלק מהם מפוחד.

מיכאל רועה: אתה צריך להבין, שבמיוחד בירושלים, אנשים פוחדים.

ענת מאור: חבר הכנסת פרץ, הפנייה ל"אל תעירו ואל תעוררו" היא פנייה לא לגיטימית.

ענת מאור: שער בנפשך שהיו פונים לש"ס ואומרים להם: אל תתאספו, אל תקיימו התקהלות, כי זה מעורר נוגדנים.

ענת מאור: זכותם להתכנס, זכותם לצעוד, זכותם לשמוח, זכותנו להזדהות ולהיות אתם.

ענת מאור: הם לא צריכים להתחבא בשום חור, גם מש"ס לא מבקשים את זה.

יאיר פרץ: ש"ס תממן כל דבר שהיא רואה לנכון.

יאיר פרץ: אם היא עושה עצרת, היא תממן אותה מכספה הפרטי.

אדיר שטיינר: מאיפה הכסף מגיע?

ענת מאור: הרי אין אירועים שאתם לא מקבלים בשבילם מכל הרשויות המקומיות ומהמדינה.

יאיר פרץ: גברתי, יש טעות.

יאיר פרץ: זה סילוף של הדברים.

יאיר פרץ: אני אומר באחריות מלאה.

יאיר פרץ: אתם פונים לתמיכה מסוימת.

יאיר פרץ: אין לי בעיה עם כך שתחיו את החיים שלכם, כל אחד באשר הוא, בדרכו, אבל לא יכול, בעידן של היום, כשאנחנו נאבקים על כל שקל ושקל, גם לגבי עיריית ירושלים, כשנאבקים היום על תקציבים, אין לה היום לשיקום שכונות - - -

מאיר מרגלית: למה לא שמעתי את הדברים האלה כאשר ביקשו לממן את העצרת של אל-המעין בגן-סאקר.

יאיר פרץ: את העצרת של אל-המעין מממן משרד החינוך, על-פי כל הנהלים.

מאיר מרגלית: עשרות אלפי שקלים מעמידה עיריית ירושלים בנוסף למה שמשרד הדתות מימן, ואולי גם משרד החינוך, אני לא יודע.

יאיר פרץ: אני לא בטוח במה שאתה אומר.

מאיר מרגלית: וזה לא עמד בשום קריטריון.

יעל דיין: אין לי נתונים לגבי ש"ס, שאומרים שניתנו 100,000 שקלים לעצרת כזאת או אחרת.

יעל דיין: אם יש למישהו נתונים, בבקשה, שיביא אותם.

יאיר פרץ: אפשר לשלוף.

ענת מאור: מאיר מרגלית לא שולף, הוא נציג מועצת העיר ירושלים.

יאיר פרץ: הוא לא גזבר של עיריית ירושלים בינתיים.

יאיר פרץ: אני יודע שעצרות אל-המעין, שמתקיימות פעמיים בשנה, ממומנות באמצעות משרד החינוך, כמו כל עצרת של גוף אחר.

נעמי חזן: אמרת שאין לך בעיה עם המצעד עצמו.

נעמי חזן: האם זה נכון?

יאיר פרץ: זכותם לעשות מה שהם רוצים.

יאיר פרץ: אני אפריע למישהו לעשות משהו בחייו הפרטיים?

יעל דיין: אני מבקשת שידברו אחד אחד.

יעל דיין: כפי שאמרתי, יש פה העניין העקרוני, שעליו נשמעו מילים שונות מהמילים שלך מהבית הזה.

יאיר פרץ: כתוצאה ממה?

מנחם שיזף: מקיומנו, שמרגיז מאוד את החברים שלך.

מנחם שיזף: מרגיז אותם שאנחנו קיימים.

מנחם שיזף: כמו שיש סיסמה מגעילה של כהנא "אין ערבים – אין פיגועים", יש סיסמה "אין הומואים – אין בעיות".

מנחם שיזף: אנחנו מכירים את זה.

מנחם שיזף: כל פעם שאחד החברים שלך רוצה כותרת בעיתון, הוא מוצא.

מנחם שיזף: זה מתחיל מבניזרי ועובר לנסים זאב ולכל החברים שלהם.

מנחם שיזף: כל פעם שהם רוצים איזו כותרת בעיתונות, במיוחד בעיתונות אצלכם, הם יודעים איך להתנפל עלינו ולקלל אותנו.

גל פטישי: יש דוגמאות רבות כאלה שלא קשורות לתקציבים.

גל פטישי: יש לכך דוגמאות רבות.

יאיר פרץ: זה לא הדיון.

יאיר פרץ: כשידברו על מהות הבעיה, אני אשמח לומר את דעתי בצורה נרחבת מאוד, אבל אנחנו מדברים פה על קיום העצרת מכספי עיריית ירושלים--

ענת מאור: זאת היתממות.

יאיר פרץ: --על הפגנה שבאמת מיותרת.

יאיר פרץ: לדעתי, זה מיותר.

יאיר פרץ: ממה נפשך?

יאיר פרץ: אם אתם שלמים עם מה שאתם עושים, בשביל מה צריך להפגין את זה?

אדיר שטיינר: בשביל הילדים של ש"ס.

אדיר שטיינר: אנחנו צועדים גם בשביל הילדים ההומואים והלסביות בש"ס.

יעל דיין: הדיון הכללי יתקיים בעוד שבועיים, ב-17 לחודש, באולם הרצאות, כפי שאנחנו מקיימים כל שנה.

יעל דיין: השנה, הנושא לדיון הוא הראייה היהודית של הומוסקסואליות, ושם תהיה הזדמנות לשמוע מדוע זה פסול, מדוע ההתנגדות ולשמוע את שני הצדדים בצורה מכובדת, ואם אפשר, אקדמית כמעט.

יעל דיין: לראות במקורות מאיפה זה נובע; היום אנחנו דנים בעניין המצעד.

יעל דיין: אני מבקשת לדעת מה הבסיס לבעיה במצעד הגאווה.

יעל דיין: מה ביקשתם, מה לא נעניתם, על מה הבג"ץ, והאם יתקיים המצעד למרות זאת ובאיזה תנאים?

חגי אלעד: קודם כול, תודה לך על היוזמה לכינוס הישיבה הזאת, תודה לחברת הכנסת מאור, תודה לחברת הכנסת חזן.

חגי אלעד: אני מתנצל על האיחור בהגעה.

יאיר פרץ: בשביל מה להגיד קדושה?

יאיר פרץ: זה יוסיף קדושה?

יעל דיין: אני מבקשת ממך את העובדות.

יעל דיין: האם המצעד הזה מתקיים ברשיון?

חגי אלעד: ודאי, באישור מלא.

יעל דיין: האם הוא מתקיים באבטחה המתבקשת ממצעדים בירושלים?

חגי אלעד: בנסיבות הזמן, ובמיוחד בנסיבות המקום, המצעד מאובטח על-ידי משטרת ישראל.

חגי אלעד: בראש ובראשונה, משיקולים ביטחוניים.

יעל דיין: מי מממן?

חגי אלעד: בחלקו הגדול של המימון אנחנו נושאים: סדרנים בשכר, שוטרים בשכר, חברת אבטחה, גידור וכן הלאה.

חגי אלעד: רוב הנטל עלינו.

יעל דיין: מה העלות, ומי מכסה את זה?

חגי אלעד: ההערכה האחרונה, ודברים גם יכולים להשתנות, בכפוף לנסיבות, עומדת על בערך 18,000 דולר רק לחלק של האבטחה, וכל זה עלינו.

חגי אלעד: אנחנו עדיין מקווים שאולי חלק מזה יגיע אלינו מעיריית ירושלים, בתמיכה שהיא לא בכסף, ולא במתכונת המדויקת שביקשנו, פעולה משותפת עם העירייה, אלא דברים אחרים שהעירייה מציעה, מה שנקרא תמיכה בזמן.

חגי אלעד: דברים שיינתנו לנו ללא עלות, לחלקם העירייה כבר התחייבה במידה זו או אחרת.

חגי אלעד: אנחנו בהחלט נשמח ליותר מזה.

חגי אלעד: היינו שמחים אם היינו מקבלים מלכתחילה בדרך המלך את מה שהתבקש ומה שראוי.

ענת מאור: יש לכם פה הדוגמאות האלה?

חגי אלעד: הן נמצאות בעתירה.

נעמי חזן: מה קרה בבג"ץ?

חגי אלעד: אני לא יודע.

חגי אלעד: הייתי תקוע בתור בכניסה לכנסת, בזמן שהדיון בבג"ץ התנהל, כך שאינני יודע.

חגי אלעד: נושא נוסף שהוא במהות הבג"ץ זה עניין המצג השלטוני.

חגי אלעד: עבדנו עם אגף התרבות שלושה חודשים, הבקשה הוגשה על-פי הנוהל, בזמן, במועד, להבדיל מפעולות משותפות אחרות, שרבות מהן מאושרות בדיעבד ושלא על-פי הנוהל, שזה מגיע מהציבורים הנכונים בעיר.

חגי אלעד: במקרה הזה, אחרי חודשים שהדיונים הם כבר בשאלה אם רמת התמיכה תהיה ב-30% או ב-40% או ב-50%, האם המצעד יסתיים בגן הפעמון או בגן העצמאות, כמה מטרים הוא ילך ברחוב המלך ג'ורג' ודברים מהסוג הזה, לפתע, שבועיים לפני האירוע, העירייה קיבלה רגליים קרות מסיבות שכולם יכולים לנחש.

חגי אלעד: היא הודיעה לפתע שהיא לא מתכוונת להשתתף במימון של אותה פעולה משותפת.

חגי אלעד: אלה עיקר טענותינו.

יעל דיין: על מה המשך הדיון עכשיו עם העירייה?

חגי אלעד: הדיון עם העירייה כרגע הוא על הפרטים.

חגי אלעד: הדברים גם כפופים להכרעה של שופטי בית-המשפט.

חגי אלעד: אני גם מעודכן מהבוקר לגבי דברים שהעירייה בטובה כן השכילה להעניק לנו ללא תשלום, אותם בתי-שימוש ציבוריים שהזכרתי וכן הלאה, גם לגביהם כרגע יש תביעה של אחדים מחברי המועצה החרדים, שגם הם לא יינתנו, וייגרעו מאתנו, אלא אם ייחתם כדין, יידון, יובא, יאושר וכן הלאה.

חגי אלעד: כלומר, גם המעט שהעירייה רוצה להעניק, או גורמים מסוימים בעירייה חושבים שראוי ונכון לתת, אפילו את זה הם מנסים לחסום.

נעמי חזן: המצעד יתקיים בכל מקרה?

חגי אלעד: יש לנו החלטת הנהלה, אחרי מכתב הסירוב שקיבלנו מראש אגף תרבות, שלפיו אנחנו נעשה כל מה שנדרש מאתנו, כדי לעמוד בהחלטת האסיפה השנתית של הבית הפתוח ולקיים את המצעד.

חגי אלעד: זה קצת יותר מדי חשוב לקהילה ההומולסבית ולירושלים, שהאירוע הזה יתקיים, ואנחנו נקיים אותו.

יעל דיין: אנחנו מתכוונים לפנות לראש העיר ולעירייה, ולכן אני רוצה להיות בטוחה שקיימים הרשיונות המתבקשים מהעירייה והסידורים בעניין התנועה והאבטחה.

יעל דיין: אני רוצה להבטיח שהדברים האלה מסודרים.

חגי אלעד: בנושא הזה אין בעיה, וזו גם הזדמנות לשבח את משטרת ישראל על ההוגנות והיושר וההתנהלות הסופר מקצועית בהקשר הזה.

חגי אלעד: המשטרה מלכתחילה רואה היום בקיום אירועים ציבוריים גדולים במרכז העיר דבר ראוי, שהם מאוד רוצים לתמוך בו ולקדם אותו, וזה במובהק אירוע שנופל בזה.

חגי אלעד: חבל שעיריית ירושלים, שמדברת גבוהה גבוהה, בדיוק בהקשר הזה, לא השכילה לנהוג באותו אופן.

חגי אלעד: הרי הם היו צריכים לרדוף אחרינו ולשאול: איך אנחנו יכולים לעזור בכך שהאירוע הזה יתקיים, כי יום אחד העיר הזאת תיראה פתאום טוב בתקשורת, בזכות המצעד הזה, אבל העירייה בחרה לנהוג אחרת, וחבל.

שרון הורנשטיין: אני מהפורום החיפאי.

שרון הורנשטיין: אנחנו, כמובן, מתכוונים להגיע למצעד, אנחנו רואים חשיבות גדולה לעצם קיום המצעד בירושלים, גם מהיותה בירת ישראל, ומבחינתי לפחות, גם כמחאה נגד הניכוס שהחרדים מרגישים על ירושלים, שיש להם זכות להגיד מי יצעד ומי לא.

שרון הורנשטיין: גם אנשים שלא מסכימים עם דעותנו, חייבים לקבל את העובדה שזכותנו לצעוד שם.

שרון הורנשטיין: באותה מידה הם שוללים את הזכות של החילונים, של הרפורמים, של הנשים הרפורמיות, והרשימה ארוכה.

שרון הורנשטיין: אנחנו תומכים תמיכה מלאה וגאים בחזון ובהגשמה של הבית הפתוח, ואנחנו מצטרפים אליו בלב שלם ובתמיכה גורפת.

שרון הורנשטיין: אנחנו מביאים את המטען הקטן שלנו מעיריית חיפה, לכשתדרשו נשמח לפרט עליו.

יעל דיין: קיימנו ישיבה על זה, ודנו בכל מה שהעליתם.

יעל דיין: אם אתם רוצים שנקיים ישיבה על המצב או ההסכמות שיש או אין עם עיריית חיפה, נעשה את זה במועד אחר.

שרון הורנשטיין: אנחנו מתחברים לטענה שענת מאור העלתה, שאין להסתפק ברמה ההצהרתית, שאהוד אולמרט תומך.

שרון הורנשטיין: הצהרה זה יפה מאוד, אנחנו רק רוצים מעשים, אם זה כסף ואם זה עזרה.

שרון הורנשטיין: הדוגמה של עיריית תל-אביב היא בהחלט דוגמה מובילה בנושא ההומו-לסבי.

יעל דיין: ישבנו ודיברנו, ונשמח שהוועדה תתעדכן בכל דבר שקורה.

יעל דיין: מה קורה ביום הגאווה בחיפה?

שרון הורנשטיין: יפה, גדול, בלי מצנע.

שרון הורנשטיין: אנחנו חונכים את בית הפורום החיפאי הראשון, במתכונת שלו הוא הראשון מסוגו בעולם.

שרון הורנשטיין: כולם מוזמנים.

שרון הורנשטיין: הפתיחה של הבית היא שיאה של פעילות עניפה ומדהימה שקורית בחיפה, מאפס פעילות לפני שלוש שנים, והיום יש מאות משתתפים בפעילות.

שרון הורנשטיין: הפעילות שלנו משתרעת כיום על פני כל ימות השבוע, אפילו במקביל, אפילו יש כבר בעיות של חוסר מקום בבית, שרק עכשיו אנחנו חונכים, והעשייה מדברת בעד עצמה, ואנחנו גאים, וגם מודים על כל שיתוף הפעולה שאנחנו זוכים לו, בין היתר גם מהבית הפתוח, מהצעד הראשון שעשינו.

ענת מאור: האם באים גם מאזור חיפה, מהיישובים הערביים מהקיבוצים?

ענת מאור: באיזה היקף מגיעים לחיפה?

חגי אלעד: הקהילה שלנו מדברת על כולם, על כל איזור חיפה, הצפון, אפילו עד קריית-שמונה והגליל.

חגי אלעד: מובן שיש בעיות של גיל ומיקום.

חגי אלעד: ברור שמי שהוא נער ואין לו רשיון נהיגה, והאוטובוסים האחרונים לפרוורים יוצאים בין השעה 20:00 לשעה 23:00, תלוי במיקום, נתקל בקשיים מסוימים להגיע לחלק מהפעילויות.

חגי אלעד: אנחנו משתדלים בדרך כלל לתאם טרמפים ושעות שיתאימו לאנשים, וגם ימים מסוימים, שחיילים יספיקו להגיע בחופשות.

חגי אלעד: הפעילות שלנו מדברת לכולם, במיוחד חשוב להדגיש, לנשים.

חגי אלעד: לא רק ברמת ההצהרה, אלא גם ברמת העשייה.

חגי אלעד: 50% מהפעילות שלנו היא לנשים, 50% מחברי הוועדה שלנו הן נשים ו-50% מאלה שמשתתפות בפעילות שלנו הן נשים.

יעל דיין: בחיפה מופיע כקלף?

אורנה מרי-אש: יש בעיה עם קלף מבחינה תקציבית.

אורנה מרי-אש: קשה לי לחלק את הזמן בין קלף לפורום לאישה לאישה וכן הלאה.

אורנה מרי-אש: כרגע אין משהו מסוים לקלף, אבל כל הפעילות היא באוריינטציה פמיניסטית, בגישה פמיניסטית.

אורנה מרי-אש: אני מרכזת את פעילויות הנשים.

יעל דיין: אני מברכת על זה, כי הפיצול הוכח כפחות טוב, גם באיכות המאבק וגם בחברותה שעובדים יחד לאותו עניין.

אורנה מרי-אש: אפשר להסתכל בגאווה על שיתוף הפעולה בין ההומואים והלסביות בחיפה.

יעל דיין: היתה הרגשה בשעתו שהפיצול מחזק או מכפיל, אבל זה לא כך.

אדיר שטיינר: זה עשה נזק גדול מאוד בתל-אביב.

אורנה מרי-אש: רציתי לדעת אם הקריאה שיוצאת מכאן לעיריית ירושלים, האם היא יכולה להיות קריאה לכל ראשי הערים.

יעל דיין: בזה אנחנו עוסקים כל השנה, ואני לא צריכה לפנות אל כל ראשי הערים.

יעל דיין: כשפונים ממקום מסוים, כמו שפניתם בשעתו מחיפה, עסקנו בחיפה, ואז פנינו.

יעל דיין: אני מצפה שאחרי ישיבה אחת אתם תביאו את ההמשך ותגידו: אומנם פניתם, אומנם ישבנו, המצב הוא כך וכך, אלה ההישגים, והעירייה עדיין לא שותפה.

יעל דיין: חיפה היא עסק גדול, זו לא חנות צדדית, שאני אומרת: בהזדמנות זו שאנחנו עוסקים במצעד בירושלים, גם נסדר את העניינים בחיפה.

יעל דיין: אנחנו מקיימים ישיבה דחופה על עניין המצעד.

שרון הורנשטיין: מבחינתנו, ההישג המאוד גדול, זה פתיחת המרכז ההומולסבי לראשונה בחיפה ולאזור, ואנחנו נמצאים בשלב אחר, ביצירה של קהילה, ביצירה של פעילות.

שרון הורנשטיין: אני מאמין שעוד יהיה סיפור המשך עם העירייה.

ענת מאור: הייתי שנתיים באירוע, ואני יכולה למסור מעדות אישית, האירוע מרשים מאוד ויפה.

חגי אלעד: יש לי עדכון מהבג"ץ.

חגי אלעד: אחת מהטענות שהעלינו שאותו נוהל של פעולה משותפת, שעל-פיו פנינו, ושאותו העירייה המציאה כדי לעקוף דברים שכבר הוכרע לגביהם בעבר, שיש להקצות ביחס אליהם כספים על-פי עקרון השוויון, כלומר, הקצבות והקצאות – אחת מהטענות שלנו היתה שאותו נוהל של פעולה משותפת, הבסיס המשפטי שלו עומד על כרעי תרנגולת.

חגי אלעד: בג"ץ הנחה שהנוהל ייבחן תוך 90 יום, כאשר בתקופה הזאת, מבחינת העמידה המשפטית של העתירה שלנו, במעמדנו ביחס לבקשה הספציפית הזאת לא יחול כל שינוי, ואם התוצאה של זה יהיה שבג"ץ יפסוק שגם נוהל של פעולה משותפת ראוי שיוקצו לו כספים על-פי עקרון השוויון, אז שוב יצא שעתירה של גוף הומולסבי תשרת את עניינם של כל תושבי העיר ירושלים, ולא רק העניין שלנו.

יעל דיין: אתם ביקשתם לבטל את הנוהל הזה.

חגי אלעד: השארנו את האפשרות הזאת פתוחה.

חגי אלעד: הצבענו על הבעיות שיש בנוהל הזה.

חגי אלעד: לא ביקשנו לבטל אותו.

יעל דיין: הם יכולים לבוא בתום 90 יום ולהגיד: "הנוהל הזה בעייתי".

חגי אלעד: אם בזכות העתירה הזאת, הנוהל הזה יבוטל ותהיה הנחיה לבחון את בקשתנו על-פי נוהלי הקצבות, הקצאות וכן הלאה, שחייבים להידון באופן שוויוני, זה יהיה הישג גדול.

יעל דיין: אם זה יבוטל, אבל אתה אומר שהמטרה היא להפוך אותו לנוהל אחר.

חגי אלעד: אדרבה, גם אם ייקבע שגם ביחס לנוהל הזה יש להקצות כספים על-פי עקרון השוויון, תידרש העירייה לדון בבקשה מחדש, על-פי עקרון השוויון, ואני חושב שהחלטת הפסיקה תהיה צודקת.

יעל דיין: יש עוד נושא שהבג"ץ התייחס אליו?

חגי אלעד: זה העדכון שקיבלתי בשיחה של 45 שניות ומסרתי אותו בהרבה יותר זמן.

יעל דיין: זה לא היה הבסיס לכל העתירה.

חגי אלעד: זו היתה אחת הסוגיות בעתירה, שלנו היה ברור מלכתחילה שיש סיכוי טוב מאוד שתתפוס את עין השופטים.

יעל דיין: האם היה משהו מיידי?

חגי אלעד: ההתייחסות לסיטואציה המיידית היא, שאין שינוי.

חגי אלעד: לדוגמה, לפי הנוהל, אנחנו חייבים לקבל את האישור לפני ביצוע הפעולה, הדברים האלה לא יהוו עילה כנגדנו בהמשך.

חגי אלעד: הדברים מוקפאים בהקשר הזה.

חגי אלעד: תוך 90 יום משרד המשפטים יאמר לעיריית ירושלים ולבג"ץ מה הוא חושב על הנוהל הזה, חוקי, לא חוקי, איזה שינויים צריך להכניס בו, כיצד יש ליישם אותו באופן שוויוני וכן הלאה.

יעל דיין: כשאתה יוצא מכאן, מה יש לך להגיד לתקשורת בנושא הבג"ץ?

יעל דיין: מה השורה התחתונה?

יעל דיין: איש לא יבין נוהל שהיה ונוהל אחר.

חגי אלעד: עיריית ירושלים חייבת להקצות כספי ציבור על-פי עקרון השוויון, ניסו להמציא נוהל חאפ-לאפי, שמאפשר לעקוף את זה.

חגי אלעד: בג"ץ אמר לא.

חגי אלעד: הוא לא כופף את היד, הוא נתן 90 יום שמשרד המשפטים יגיד את זה.

חגי אלעד: נתאזר בסבלנות.

יעל דיין: אין פסילה של ההימנעות מתמיכה במרכז.

חגי אלעד: לא בשלב הזה.

יעל דיין: ההישג העתידי ברור, אבל מבחינת מה שמתרחש ביום שישי, אתם תמשיכו בדיונים מה אפשר לקבל שהוא שווה כסף.

יעל דיין: מה שקשור למשטרה ולרשיונות, הכול סגור, כלומר, לא תהיה כאן עילה לעצור בעד המצעד מצד גורם שלטוני.

יעל דיין: אני רוצה לאחל את כל ההצלחה שאפשר בשמנו.