הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 164, 2001-12-31 11:20

יעל דיין: בוקר טוב לכולם, אני מבקשת לפתוח את הישיבה.

יעל דיין: לצערנו אנחנו פותחים את הישיבה בדיווח משטרתי על שני מקרי רצח שאירעו בימים שבין הישיבה הקודמת ועכשיו.

יעל דיין: הדיווח הוא לא דיווח לשם דיווח, חוץ מהדיווח אנחנו גם מצביעים על אותם דברים בטיפול.

יעל דיין: (דברי הפתיחה נקטעו בהקלטה) גם אם דיברנו כאן בישיבה קודמת על גברים מכים ועל טיפול בהם, אני בכוונה לא רציתי להיכנס לסוגייה אתנית וגיאוגרפית, סוציו-אקונומית.

יעל דיין: (קטוע) התגברנו משך השנים על הנטייה שלנו לדבר בהכללות.

יעל דיין: כדי לשוב לנושא הישיבה שלנו, אני אבקש מהמשרד לביטחון פנים לתת דיווח על שתי הרציחות שהיו ואחר כך נשמע את עובדי הרווחה השונים מהמקומות האלה.

נילי קהלני: למי שלא מכיר אותי, עורכת דין נילי קהלני מהמשרד לביטחון פנים.

נילי קהלני: הרצח הראשון ביום שישי, בחדרה, זה הרצח שגברת יעל דיין מתייחסת אליו.

נילי קהלני: אדם רצח את אשתו, הבעל שחט את אשתו באמצעות סכין מטבח.

נילי קהלני: ילדי בני הזוג שחזרו מבית הספר לא הצליחו לפתוח את הדלת, שוטרים הוזעקו למקום ומצאו את האישה דקורה בסלון הבית.

נילי קהלני: לבני הזוג 7 ילדים, לאישה יש שתי בנות מנישואים הראשונים שלה.

נילי קהלני: לבעל יש רישום פלילי, אבל בבדיקה בתחנת חדרה לא ראו את הרישום הזה.

נילי קהלני: זה קצת מוזר, אבל יש לו רישום פלילי בוודאי, מדובר בבני זוג ששניהם מובטלים.

נילי קהלני: הבנתי עכשיו מגברת מלי מלכין שהיא כן עבדה, אבל מהדיווח של גורמי הרווחה לא עולה, משנת 1994, הנושא של אלימות.

מלי מלכין: יש בעייתיות עם העדה האתיופית, כך שכל הרעיונות וההצעות שלנו לגבי הילדים צריכים להיות מאד מהירים.

מלי מלכין: יש חשיבה, אנחנו מכירים את המשפחה, המשפחה הייתה בטיפול המחלקה סביב בעיות מתחלפות.

מלי מלכין: אני יכולה לומר שהילדים הסתדרו יפה בבית הספר, לא היה אף פעם דיווח על בעיות.

מלי מלכין: מה שכן עלה אצלנו זה חוסר שביעות רצון של האישה על חוסר התפקוד של הבעל.

מלי מלכין: הייתה תקופה שהוא עבד בעבודות יזומות בחקלאות.

מלי מלכין: בשלב מסוים הוא הפסיק לעבוד, הוא טען שהוא חולה, שהוא סובל מבעיות בריאות ועל הרקע הזה התחילו בין בני הזוג מתחים, כי זה גרר גם בעיות כלכליות והפסקה של שכר, כי לא הייתה משכורת, וריצות למוסד לביטוח לאומי.

מלי מלכין: על הרקע הזה היו הרבה ויכוחים בין בני הזוג, הם הגיעו לעובדת הסוציאלית - אנחנו נתנו למשפחה עובדת שיקום, שהיא תנסה באמת להחזיר את הבעל למעגל העבודה, אם זה באמצעות הביטוח הלאומי.

מלי מלכין: הייתה בעייתיות סביב אי שביעות רצון של האישה ממה שקורה עם הבעל.

מלי מלכין: היא טענה שהוא עצלן, שהוא לא רוצה ללכת לעבודה, שהוא ממציא סיבות ושולח אותה לעבוד, וסביב המצב הזה היו כנראה מתחים ביניהם.

מלי מלכין: היה אפילו מצב הפוך, שהוא הגיע אלינו למחלקה להתלונן על אשתו שהיא איימה עליו שהיא תסתיר גרזן - המציא איזה שהוא סיפור.

מלי מלכין: הקשר עם העובדת היה באמת שיחות, מספר מועט של שיחות, זה לא היה מקרה שהיינו צריכים לבוא ולפנות בשלב הראשוני לטיפול באלימות.

מלי מלכין: הייתה גם בעיה של שפה, תמיד היינו צריכים להשתמש במתורגמנית וזו לא הייתה תמיד אותה מתורגמנית וזה יצר תסכול.

מלי מלכין: הוא שלט בשפה.

יעל דיין: את תקצרי בבקשה, כי כפי שאמרתי, אנחנו נעשה ישיבה נפרדת בנושא.

יעל דיין: לא עלה צורך בטיפול?

מלי מלכין: לא בשלב הזה.

יעל דיין: על איזה שנים אנחנו מדברים?

מלי מלכין: אנחנו מדברים על שנת 1995,1996.

מלי מלכין: השיחות שהיו עם בני הזוג היו בדרך כלל שיחות טובות שקירבו אותם.

מלי מלכין: השיחה האחרונה שהייתה - והיא מדווחת גם בתיק - זה היה לפני חצי שנה, הם הגיעו למחלקה, הודיעו לעובדת שהם התפייסו ויש הבנה ביניהם והכל בסדר.

יעל דיין: ידעתם שהוא נמצא על תנאי לפני שנתיים?

מלי מלכין: לא.

יעל דיין: ישבנו שנה וחצי ועסקנו בניסיון למצוא ועדה בין משרדית.

יעל דיין: הדבר הראשון שכולם הצביעו עליו ושכולם עולים על דוכן במליאה ומדברים רק על זה, זה עניין של העברת והצלבת מידע בין המערכות.

יעל דיין: רשום במקום אחד, לא רשום במקום שני, במשטרה לא הייתה עליו תלונה, אבל כן היה אז דיווח במקרים אחרים.

יעל דיין: הרווחה, בעיית טיפול, חובת דיווח, כי אתם לא רוצים, אז נגיד שיש מצב כזה, או הפסיכיאטר יודע, או הרופא יודע, אין עליו חובת דיווח, אז הוא לא מודיע למשטרה, רק כשהיא מתה זה מגיע להצלבה הזאת.

יעל דיין: אני אומרת לכם, אין - מכל הדיווחים שאנחנו שומעים, אני עדיין רואה שזה פשוט הבסיס.

יעל דיין: לא מוכנים להצלבת מידע מסודרת, לא מוכנים לעבודה כזאת, לא מוכנים לאיזה שהיא מסגרת קהילתית, לא מוכנים להעביר את המידע הזה, ואחר כך בכל מקרה, אבל בכל מקרה שאנחנו בודקים אחורנית, או שהיו תלונות והיה צו והייתה הפרת צו, רק הלשכה לא ידעה, או שהיה טיפול לשכה, וידוע על אלימות וזה, רק המשטרה לא ידעה - אני מברת על הזרמת דיווח דו-כיוונים, תלת-כיוונים.

יעל דיין: יש ילדים בבתי ספר, כל המערכות בקהילה פועלות, כל אחת בפני עצמה.

נחמה רונן: הוא כבר קיבל שנתיים על תנאי.

נילי קהלני: גברת מלי מלכין אמרה לי שיש לה שיתוף פעולה מלא עם תחנת חדרה.

נילי קהלני: היא התקשרה למפקד תחנת חדרה, שעשה בדיקה במחשב, לטענתך, ולא ראה את הממצאים.

נחמה רונן: על זה אנחנו מדברים.

יעל דיין: תסלחו לי, אבל זה פחות מעניין אותי.

נילי קהלני: ברור, אבל זה גם בעיה, זה רק מראה שגם אם היא הייתה מתקשרת למשטרה, אז גם לא היה.

יעל דיין: אני מבקשת, הרי אין צורך לחזור לפרוטוקול שהוועדה הזאת היא לא בית דין, אבל הוועדה הזו - ואני מדברת כאן בשם כולנו - יוצאת מדעתה מתכיפות הרציחות, מאין האונים שלנו, מהדיווחים לאחר מקרה, מהכתובות על הקיר, בגדול, כזה או אחר, שאנחנו רואים בכל מקרה.

יעל דיין: אני לא מחפשת כאן אשמים, אני מחפשת איך אפשר למנוע.

יעל דיין: כדי לראות איך אפשר למנוע, אנחנו עוברים את החוליות השונות ואומרים איפה כאן לא היה חיבור.

יעל דיין: כמעט תמיד חוסר החיבור הוא בין מערכות קיימות, לא משהו שצריך היה איזה חוזה עתידות לקרוא בקפה כדי לדעת אותו.

יעל דיין: כתוב במסמך כזה או מסמך אחר, הן המידע הממוחשב שעובר, שתיק שנפתח ברווחה לא מקבל את מה שמסביב, כי הוא לא מבקש.

יעל דיין: זה שביקשתם אחרי הרצח זה סיפור נפרד, אבל אם זה היה חלק מהעניין, אז אולי גם המשטרה הייתה מתייחסת לרשומות שלה בצורה יותר אחראית ולא עושה איזה סינון.

יעל דיין: כפי שאמרתי, הנושא האתיופי כולו יעלה בישיבה נפרדת ואני רוצה לעבור לדיווח .

נילי קהלני: בשבת, ב29.12-, תושבת קרית ים, פינקל פרידה, מתה מכוויות אחרי שיום קודם לכן, בערב שבת, בגדיה התלקחו כשהיא נפלה על נרות דולקים.

נילי קהלני: האישה נמצאה על ידי מגן דוד אדום, היא הייתה שרועה בחדר אמבטיה עם כוויות קשות.

נילי קהלני: היא אמרה לאיש מגן דוד אדום שבעלה עשה את זה.

נילי קהלני: מדובר בבני זוג שהאישה היא עם רקע של פיגור והבעל עם רקע של מחלת נפש.

נילי קהלני: הבעל, בתחקיר הראשוני הבעל הודה שהוא דחף אותה לכיוון הנרות.

נילי קהלני: בשלב הזה הבעל הועבר לבית חולים טירת הכרמל להסתכלות.

נילי קהלני: יש לנו בעיה עם הראיות.

נילי קהלני: אין לנו שום אינדיקציה שהוא אכן התכוון להצית.

נילי קהלני: לא מצאנו.

יעל דיין: ברור שהיה שלב בין הכוויה, הנפילה שלה ובין המוות שלה.

נילי קהלני: נכון, אבל אנחנו לא מצאני איזה שהם חומרים דליקים.

נילי קהלני: הנרות היו כנראה על השיש, אז קצת מוזר העניין הזה, והחקירה היא ראשונית.

נילי קהלני: אנחנו לא מגיעים לאיזה שהם ממצאים חד משמעיים שהייתה לו כוונה להצית.

נילי קהלני: האישה, ברגע שראו אותה עם הכוויות הקשות, אמרה: הוא עשה לי.

נילי קהלני: זו האינדיקציה היחידה שיש לנו, והוא עצמו מודה שהוא דחף אותה לעבר נרות השבת.

נילי קהלני: יש לנו עוד בעיה עם הראיות - מיד ידברו מצד זה גורמי הרווחה - בגלל הפיגור ומחלת הנפש.

יעל דיין: היה משהו ברקע?

נילי קהלני: לא, לא היה ברקע שום דבר, שום תלונה, הם לא מוכרים למשטרה בכלל.

עדנה קלינסקי: שמי עדנה קלינסקי ואני עובדת סוציאלית במחלקה לשירותים חברתיים בקרית ים.

עדנה קלינסקי: קשה לי להסביר את המקרה הזה כמקרה רצח.

עדנה קלינסקי: הזוג מוכר ומטופל באמצעות מחלקת הרווחה.

עדנה קלינסקי: בשנת 1992 הם הגיעו מטירת הכרמל אלינו, ראש המשפחה הוא בן 33, הוא חולה במחלת נפש, נכה 100% של המוסד לביטוח לאומי.

עדנה קלינסקי: האישה, לאחר אבחון שנעשה לה בשירות למפגר, היא עם פיגור שכלי בינוני ונמוך.

עדנה קלינסקי: שניהם מתקיימים מקצבאות הביטוח הלאומי.

עדנה קלינסקי: יש מינוי אפוטרופוס לבני הזוג של עמותת שפר מטעם מט"ב, עובדת סוציאלית בשם עתליה, שמבקרת אותם כמעט מידי שבוע בשבוע.

עדנה קלינסקי: פעמיים בשבוע נכנסת לשם מטפלת לצרכי עזרה, נקיון, הלבשה וכל הדברים שקשה להם מאד להסתדר איתם ולהתמודד איתם.

עדנה קלינסקי: הוא היה במרכז שיקום תעסוקתי בחיפה, עבד מ7:30- בבוקר עד 14:30, מדובר בבחור עם אישיות ילדותית ביותר, תלותית.

עדנה קלינסקי: מי שהיה התקפן מבין שניהם זה האישה יותר מאשר הגבר, כלומר, היא הייתה יותר נותנת לו הנחיות והוראות מה לעשות ואיך להתנהג, כמה כסף תיקח והייתה הולכת אחריו לכל מקום שהוא היה הולך.

עדנה קלינסקי: להערכתי הייתה פה תאונה מצערת, כי אנחנו, כשאנחנו דיברנו - הם ניגשו לשכנה שלהם וביקשו ממנה נרות.

עדנה קלינסקי: בכל יום שישי היא הייתה נותנת להם נרות קטנים בתוך נייר כסף.

עדנה קלינסקי: הם ביקשו ממנה את הנרות הלבנים הארוכים יותר, כדי להדליק נרות ולברך, והם באו אליה מחייכים, במצב רוח מצוין, זאת אומרת, לא הייתה איזה שהיא בעיה שהתעוררה, וזהו.

עדנה קלינסקי: אחרי זה הדברים כבר לא ברורים.

עדנה קלינסקי: אני לא יודעת, קשה לי לשער מה קרה לאדם כזה, אם אבחנה כזאת קשה לגביו, שהוא היה מבוהל, שהוא היה כמו ילד, שהוא נשאל מה קרה ומה זה - מה הייתה התגובה הראשונה שלו.

עדנה קלינסקי: הוא לא בר שיפוט בכלל, קשה לי להאמין.

עדנה קלינסקי: ואותו דבר לגביה.

עדנה קלינסקי: אני די המומה, משום שלא מדובר פה בזוג שהייתה שם אלימות.

עדנה קלינסקי: לא ראית אפילו פעם אחת אלימות.

עדנה קלינסקי: לא הוגשו תלונות למשטרה, מבחינתנו זה זוג שנתנו את מכסימום העזרה שאפשר.

עדנה קלינסקי: במשך 7 שנים טיפלנו בהם כדי לעזור לשני בני הזוג.

עדנה קלינסקי: זאת אומרת שהם היו מכוסים מכל ההיבטים, מכל הבחינות.

יעל דיין: והגבר מאושפז עכשיו?

עדנה קלינסקי: הגבר נמצא בטירה, במצב מאד קשה, מבוהל לחלוטין.

עדנה קלינסקי: את יודעת, מיד לאחר המקרה, כולם התקשרו אלי, עובדת השיקום, כולם מבוהלות ודואגות לו, אוהבות אותו, הוא בחור טוב, הוא בחור חברותי, הוא עשה את העבודה כמו שצריך.

עדנה קלינסקי: הוא עבד אמנם לאט, אבל לא התעוררו בעיות במישור של בעיות התנהגות עם החברה, או איזה שהיא אלימות כלפי הסביבה שלו.

עדנה קלינסקי: זה לא בא לידי ביטוי משום כיוון.

עדנה קלינסקי: לכן כל העניין הזה - כשראיתי את המילה "רצח", זה פשוט הפתיע אותי.

יעל דיין: לא לא, אנחנו לא הגדרנו את זה, זה העיתונות אולי הגדירה.

עדנה קלינסקי: אני קראתי את זה בעיתון, בהחלט, גם שמעתי את זה בכלי התקשורת, וזה נשמע לי מאד מפתיע.

נילי קהלני: אין ראייה לזדון.

יעל דיין: אנחנו לא הגדרנו את זה כרצח, ואני כוללת את זה בדיווח, גם מהדברים האלה צריך לחשוב.

יעל דיין: אני בטוחה שהייתה לכם את כל הרגישות שאילו הייתה איזה שהיא אלימות בין בני זוג שהם אינם במאה אחוז של בריאות נפש, אז אין לי ספק שהייתם נוקטים באמצעים הנכונים.

יעל דיין: אני מניחה שיש גם הדרכה מתאימה בנושאים האלה, וברור שברגע שיש סימן של אלימות זה אור אדום הרבה יותר מאשר במקרים אחרים, כי היא לא מסוגלת להבין והוא לא מסוגל להבין מה הוא עושה.

יעל דיין: כל הנושא, החל מסכין בבית ועבור לאש, אז צריך להיות מבוקר.

יעל דיין: כאן רצינו פשוט לשמוע, לקבל את הדיווח ואין לי ספק שיש כאן מין הזהרה כללית לגבי אותם המקרים שבהם יש זוגיות שבפני עצמה יש חיכוכים ביניהם, או מתחים, כאשר באמת אנשים לא בעלי שיפוט מלא, ולפיכך גם לא אחראים.

יעל דיין: למעשה, גם אילו היו ראיות, אז ברור שהפתרון הוא פתרון טיפולי באשפוז מלא, סגור או לא סגור.

יעל דיין: העניין כאן הוא לא מה יהיה העונש, אלא הבעת צער על העניין עצמו.

יעל דיין: אני בטוחה, או מקווה, שמשרד העבודה והרווחה, במקרים של זוגות כאלה - והם לא מרובים - יש פיקוח חברתי בכלל על זוגיות חופשית של אנשים שהם מפגרים ברמה כזו או אחרת.

יעל דיין: ברור שאי אפשר לשלול מהם את הזכות לזוגיות, מצד שני, זה מעמיס תקנים וכלים בטיפול מיוחד, כי אי אפשר להגיד שבשם הזכות להיות ביחד, אז החברה משוחררת מפיקוח מאד מאד אחראי.

יעל דיין: זה חלק מזכויות אדם לגבי זכויות אנשים שהם מוגבלים, או מפגרים, ונותר רק להביע צער.

יעל דיין: אני מבינה שכאן לא היו ילדים - יש מקרים שיש ילדים לזוגות כאלה - גם את זה אי אפשר לשלול ולהגיד: בלבד שלא ילדו ילדים.

יעל דיין: אז זה קטע מצער, שדווקא בו נחשפת אולי ההומניות של החברה שלנו, שכן מאפשרת יחסים כאלה ונותנת את כל העזרה שאפשר.

יעל דיין: קורה אחת לכמה שבאמת זה נגמר בצורה כזו.

יעל דיין: אפשר להגיד שאנחנו מקווים שהבעל ישוקם - נראה לי שעד סוף ימיו ינסו להחזיר אותו לאיזה שהוא מצב של תפקוד, בין בצורה טיפולית, ואני לא חושבת שהמשטרה כאן תדרוש איזה שהיא נקיטת אמצעים.

יעל דיין: בכל אופן, אני מודה לכם על שני הדיווחים, וכפי שאמרתי בעניין האתיופי, כמו בנושא של עולים בכלל - חבר העמים, אנחנו נעשה ישיבה נפרדת ואז אני ארצה את הארגונים, כי לא נכנסנו כאן בדיווח למוטיבציה שלו, שכן הייתה בעיתונים, ובדיווח שלך לא הזכרת.

נילי קהלני: לא ברור לנו, עוד חוקרים אותו.

נילי קהלני: הוא התאבד, אבל חוקרים את העניין הזה.

יעל דיין: טוב, נסתפק בעיתונות, אבל גם כן, השאלה היא אם מישהו בדרך ראה סימנים.

יעל דיין: הרי זה משפחה עם ילדים, וילדים גדולים.

יעל דיין: כשאנחנו אומרים בקלות כזו, אחרי ששני בני הזוג מתו, אז אנחנו אומרים: לא היה שום סימן.

יעל דיין: האחריות שלכם, האחריות החברתית שלכם היא לא לסגור תיקים כאלה, במובן של לנסות לעקוב איפה אנחנו, המוסדות, החברה, כל מי שמסביב, איפה ניתן היה להבחין.

יעל דיין: זה שהרוצח התאבד זה לא פוטר אותנו מראייה וחקירה של מה בדיוק קרה שם, לא רק במובן שהוא לקח סכין וכמה דקירות הוא עשה.

יעל דיין: יש משפחה, יש משפחה מורחבת, והאם הם היו מודעים, ואם הם היו מודעים, האם הם הושיטו יד, או האם הם הוציאו את זה, האם דובר בזה, כי ברור שיש כאן סיפור של קנאה חזקה מאד, וזה PATTERN, זה דפוס שחוזר על עצמו גם במקרים הקודמים.

יעל דיין: אצל האתיופיים היה רצח על איפור, שהבחורה התאפרה בבוקר והלכה לעבודה, האישה ממעלה אדומים.

יעל דיין: אז הדברים האלה - מישהו שם ידע, היה מודע אפילו בלשון העם: הבעל הזה, תיזהרי ממנו, הוא קנאי נורא.

יעל דיין: אז מה שאני אומרת, גם תיק שנסגר מאחר ואין כאן נאשם, שווה, ואני חושבת שזו חובתכם מבחינה חברתית.

נילי קהלני: כן, ברור.

נילי קהלני: גם עצם העובדה שהם לא ידעו בכלל על התיק משנת 1994 מטרידה אותי ואני אבדוק את זה.

יעל דיין: לא צריכה להיות התיישנות בטווח כזה שמשהו נרשם ואחר כך נסגר.

נילי קהלני: לא, זה לא נמחק, רישום פלילי כזה.

נילי קהלני: 2.

נילי קהלני: תקציב משרד העבודה והרווחה המוקצה לטיפול במניעת אלימות נגד נשים

יעל דיין: טוב, אנחנו עוברים לסדר היום שלנו ואני מודה למדווחים עד כה.

יעל דיין: אני לא יודעת איפה אנחנו עומדים, מאחר ואין, לא הלילה ולא מחר ולא בתחילת השנה, הבית הזה לא מאשר תקציב.

יעל דיין: יחד עם זאת, הוא ממשיך בתקציב שהיה קודם.

יעל דיין: כלומר, אותו קטע שהנושא הזה קיבל למחצית השנה, למעשה צריך להמשיך להיות לחודשים הבאים, גם אם לא יאושר תקציב נוסף.

יעל דיין: אני מדברת כאן בעיקר על החישובים שעשינו, על ה100%- למקלטים - אותו חישוב שהיה לגבי מחצית השנה.

מנחם וגשל: יש כאן שאלה וכדאי להבהיר את הנקודה הזו, איך זה מתנהג, כי זה לא היה בבסיס התקציב.

מרב שביב: מכיוון שלא אושר תקציב מדינה, אז הכלל הוא שעובדים על התקציב של השנה הקודמת, כשהחשב הכללי נותן הקצאה של 1 חלקי 12 למשרדים, וזה נקרא "תקציב המשכי".

מרב שביב: מכיוון שהנושא של האלימות לא נכלל בבסיס התקציב של שנה שעברה, אם אני לא טועה, משרד העבודה והרווחה מתנהג על פי תקציב שנת 2001, בתיקונים מתאימים שאנחנו עוד נעשה שם, אבל כעיקרון, מכיוון שזה לא נכלל בבסיס התקציב, אז תוספות שניתנו למשרד במהלך השנה, לא ניתנות במסגרת ה1- חלקי 12.

מרב שביב: דהיינו, אם המשרד קיבל תוספות תקציב לנושאים כמו מקלטים, או נערות ונשים, דירות מעבר וכוליה, אם התוספות האלה ניתנו במהלך השנה, לפי מיטב הבנתי זה לא ייכלל עכשיו במסגרת ה1- חלקי 12.

מרב שביב: זה לפי מיטב ידיעתי.

מרב שביב: אנחנו עדיין לא הקצינו את התקציב הזה למשרדים, אבל אלה הכללים שלפיהם עבדנו בשנים האחרונות כשלא אושר תקציב מדינה.

יעל דיין: אני רוצה חד משמעית להבין את זה, משום שאנחנו מדברים על סגירת מקלטים - שלא יהיו כאן אי הבנות.

יעל דיין: אם תקציב שנמסר כל חודש, באיזה שהיא צורה, נמסר ב6- חודשים האחרונים ואני מקווה שאכן התקבל ב6- חודשים האחרונים, ולא יימסר בסוף החודש הבא, או ב1- בינואר, או ב1- בפברואר, או בכל תאריך אחר, כי הוא מבוסס על אותה תוספת שאושרה מיולי עד סוף דצמבר, שאמור להיכנס בהכפלה למעשה בבסיס התקציב 2002.

יעל דיין: לא נלך כאן סעיף-סעיף, אבל חלק מהגורמים שעמדו לפני קריסה עד שהתקבלה התוספת הזו, לא יוכלו להמשיך ותפקד, שלא לדבר על מה עושים אם הייתה תוספת ל6- מיטות ב"צופיה"?

יעל דיין: אז אנחנו הולכים להוציא 6 בנות מצופיה מה1- בינואר?

יעל דיין: הרי לא יעלה על הדעת, אלא אם הממשלה רוצה את כל ציבור הנשים בארץ כאן מול הכנסת ומול ראש הממשלה.

יעל דיין: בבקשה, נוציא את ה"עיזים" הנוראות שהכנסנו, שהיו המינימום של המינימום, שקיבלנו בחצי שנה, את התוספת שמ50- ירדה ל25-, ירדה ל12.5-, הכניסה למחויבויות על בסיס 2002 את כל מי שעוסק בזה, אז כאן זה הלוואה וכאן זה הסכמה לעוד תקן, ובמקרים של מוסדות, פנימיות, או קליטה לנערות במצוקה, כל התכנונים והקצאת מקומות וכן הלאה, והורדה במספר הממתינות כתוצאה מזה, או אם זה סמים - אז אם אנחנו אומרים לבחורה שמיועדת למלכישוע - וזה מתוקצב כבר והכל מסודר - עכשיו אנחנו נגיד ל6- או ל12- נשים:

יעל דיין: אנחנו לא יכולים לגמול אותך השנה, או כי אין תקציב, או כי את התוספת שקיבלנו בשבילך עכשיו מחודש ינואר אנחנו לא נקבל.

יעל דיין: אני אומרת שנדון בתקציב כאילו התקציב הזה בבסיס תקציב, נדון בחלוקה שלו.

יעל דיין: בפרקטיקה, אם פירוש הדבר שאי אישור תקציב המדינה פירוש הדבר יהיה שמשרד העבודה והרווחה - ורק בתקציב הזה אנחנו דנים היום - לא יוכל לעמוד בתשלומים של השוטף, כאשר הוא כרוך בתוספת שניתנה בעבר, או בתוספת כמובן שאנחנו רוצים לדון בה היום.

ברוך יפה נוף: אני רוצה אולי לתקן מה שנאמר.

ברוך יפה נוף: למעשה לא מדובר על תקציב חדש.

ברוך יפה נוף: כמעט כולו זה תגבור תקציבים קיימים, תוספת ל"צופיה" את הזכרת, מקלטים לנשים מוכות, שקיימים היום, קיבלו שדרוג מסוים וכוליה.

ברוך יפה נוף: כל הבעיה הרי, מה שאמרה גברת מירב שביב זה בסעיפים חדשים שמובטחים, אבל היות שתוך חודשיים-שלושה הרי יהיה תקציב וכל העסק הזה ייפתר, כי זה הרי בתקציב, שהוא כרגע בטיוטה והכנסת לא נתנה לו אישור, קיימים הסעיפים האלה.

ברוך יפה נוף: הבעיה היא מה שאמרה מירב, בגלל שאין אישור.

ברוך יפה נוף: אבל באותם סעיפים שיש בהם תגבור תקציבי, היות ותוך 3 חודשים ודאי העניין ייפתר, כי עד 31 במרץ יהיה כבר תקציב, אז בחודשים הראשונים של השנה יש לנו את התקציב של כל הפעילות, 1 חלקי 12 שלו, אנחנו נכניס גם את הדברים האלה.

ברוך יפה נוף: זאת אומרת, אם נאמר נוספו מיטות למקלטים, שדרוג למקלטים, אנחנו לא נוריד את זה, אלא ב1- חלקי 12 אנחנו נסתדר עם זה.

ברוך יפה נוף: כמובן שאם חס וחלילה לא יהיה תקציב לחצי שנה, או 8 חודשים, הכסף ייגמר מהר, משום שאנחנו עושים כאילו יותר פעילות מאשר בשנה שעברה, מתחילת השנה.

ברוך יפה נוף: אבל בחודשים ינואר, פברואר ומרץ לא תהיה בעיה עם מנות התקציב שנקבל אותם ב1- חלקי 12 הכללי, לתת את אותם סעיפים, את אותם דברים.

ברוך יפה נוף: כל פעילות שהתחילה בשנה שעברה, אנחנו נוכל להמשיך אותה, אבל במשך 3 חודשים.

יעל דיין: אני שמחה לשמוע, והשאלה היא מה זה יאמר לגבי התוספת לבסיס תקציב 2002, האם מה שאתה אומר - ואני מודה, וזה טוב לשמוע - האם פירוש הדבר שמה שאנחנו קוראים התחלות חדשות, או תוספות למעשה ייכנסו הכי מוקדם באפריל.

יעל דיין: דברים שבחישוב שנתי, או שגם לגבי חלק מהם אפשר להגיד: הדבר הזה מתוקצב, יש איחור בהקצאת הכסף - אנחנו נעבור סעיף-סעיף.

יעל דיין: יש בעייתיות מסוימת, משום שאם אני נכנסת לפעילות של מקלט חדש - מקלט חדש זה גם כן לא כל כך רלוונטי, כי זה גם כן העברה וזה דבר שקיים, אבל אני אומרת, את הכסף מבחינת מקלט חדש, או יותר מעניין אותי הנערות במצוקה - אנחנו לא יכולים להתחיל לבנות, אם התחלנו לבנות, אנחנו צריכים לעצור את זה, אנחנו נוכל אולי להתחיל להפעיל את זה, ומה קורה עם הנערות עצמן בינתיים, שמיועדות לאותם מקומות על בסיס אותו תקציב?

יעל דיין: מה קורה עם התקנים הנוספים?

מנחם וגשל: על בסיס מה שמר ברוך יפה נוף אחר - תני לי רגע אחד להסביר - מה שאומר מר ברוך יפה נוף, אם תקחי למשל - ואני מציע בדוגמה את הנערות שאמרת במלכישוע - כיוון ש6- המכסות האלה של הנערות מצטרף לסעיף אחר שיש בו כבר מכסות, מה שהוא אומר שלא תהיה עצירה של ה6- נערות האלה, אלא יהיה שימוש בתקציב השנתי ב3- חודשים הראשונים.

מנחם וגשל: אם לא יאושר תקציב במרץ, אז כל הסיפור משתנה, אבל אם הוא יאושר במרץ, אז התקציב הזה יוחזר.

מנחם וגשל: כלומר, לא תהיה כאן עצירה של הפעילויות, וסעיפים שהם יותר גדולים, שבהם הייתה תוספת.

מנחם וגשל: סעיף חדש שצריך להיפתח, שם תהיה בעיה בהתחלה ויצטרכו לחכות עם זה לאישור התקציב.

מנחם וגשל: אני מדייק?

ברוך יפה נוף: אתה מדייק, אבל אני לא מוצא סעיף חדש, אני לא מוצא כמעט אף סעיף חדש.

מרב שביב: יש 2 מיליון ש"ח חדשים, יש קצת יותר מ2- מיליון ש"ח.

מרב שביב: מה שנאמר פה זה שמה שהתחיל כבר במהלך שנת 2001, הדברים האלה, משרד העבודה, במסגרת ה1- חלקי 12 יתן גם לפעילויות האלה, ומה שלא היה קיים במהלך שנת 2001, לא התווסף לתקציב ולא ייכלל במסגרת ה1- חלקי 12.

מרב שביב: כלומר, פעילות חדשה שלא הייתה השנה לא תתחיל במהלך ינואר עד מרץ.

יעל דיין: אנחנו נדון בתקציב המוצע, ושוב פעם, אני חייבת לציין, פשוט בגלל הסדר, הוועדה הזו איננה מוסמכת לא לאשר ולא לא לאשר תקציב.

יעל דיין: זה כנסת, היא יכולה לבוא ולהגיד בסיעה שלי שתקציב מסוים שלא נראה לי, אני דורשת לא להציע בעדו, אבל מבחינת הפירוט, ניסינו להגיע להסכמה, כי זו הוועדה שעוסקת בנושאים האלה בשוטף.

יעל דיין: יש דברים שלא הסכמנו עליהם, יש עניין של סדרי עדיפויות של משרד העבודה והרווחה, שלא תמיד תואם את דעת הוועדה, או את דעתי האישית, ודעת הרשות למעמד האישה, שלא נמצאים איתנו היום כי יש להם משהו, אבל בדרך כלל, או בפעם שעברה כשדובר על ה12.5- מיליון ש"ח אז זה היה בשותפות ובהסכמה.

יעל דיין: יש דבר אחד בסיסי שאני חייבת להעיר, וזה ויכוח שיימשך כנראה מעתה ועד עולם, וזה הקשר שמתבטא בתקציבים בין טיפול בילדים וטיפול באלימות במשפחה.

יעל דיין: כלומר, ההכללה שטיפול באלימות במשפחה כולל גם ילדים - עלי זה לא מקובל מבחינה תקציבית, משום שהדברים האלה צריכים להיות בחשיבה אחרת, זה לא שיש מוסד אחד ולתוכו אנחנו מכניסים 70% נשים, 30% ילדים.

יעל דיין: אני חושבת שזה סוג אחר של מקצועיות, אני חושבת שהילדים שסובלים מהאלימות הם תוצאה של אלימות בין בני הזוג, ולכן הטיפול המסיבי והעיקרי, ובצורה נפרדת לגמרי ולא צריך לערב דבר בדבר.

יעל דיין: אם היינו מונעים חלק מהאלימות של גברים כלפי נשים, אז גם לא היה לנו את המספר הקשה של ילדים שהם תוצאה מהאלימות הזאת בין בני הזוג.

יעל דיין: אבל יש משהו - וועדה אחרת מטפלת בזה בכנסת - אני יודעת שעוד לא היה שר אחד, וגם האנשים במשרד, שלא מרגיש שממש בראש העדיפויות זה הטיפול בילדים.

יעל דיין: אני יכולה להבין את זה מבחינה רגשית.

יעל דיין: מבחינה סוציולוגית זה פשוט לא נכון.

יעל דיין: אם נקטין את הנגע של אלימות בין בני זוג, אז הסיפור של הילדים יהיה שונה לגמרי.

יעל דיין: לכן אני, מלכתחילה - וכך היה בוועדה הבין-משרדית, וכך בכל ועדות השרים.

יעל דיין: כל ועדת שרים שהממשלה מקימה, עוסקת באלימות בכבישים, בין בני נוער, אלימות כלפי ילדים ואלימות כלפי נשים - אף אחת מהוועדות האלה לא הניבה תוצר, משום שאי אפשר, הנושא של אלימות כלפי נשים, שהוועדה הזו מתרכזת בו, הוא נושא נפרד, עם כלים אחרים, עם תקציבים אחרים, והוא נושא שהמניעה בו מביאה גם למניעה, או לעיכוב בתחומים אחרים.

יעל דיין: זה הוויכוח הבסיסי.

יעל דיין: לכן כשהתקבלה כאן ההצעה של ה25- מיליון ש"ח - אני רוצה לציין שני דברים, מה אין בה שהיה קודם, ומה יש בה, שלא היה קודם.

יעל דיין: כשדיברנו על ה12.5- מיליון ש"ח אנחנו דרשנו והייתה הסכמה, ואני אבקש לדעת גם נקודתית, משום שיש כאן אולי איזה שהיא אי הבנה - אנחנו דיברנו קודם כל על שדרוג מקלטים, זו הייתה התביעה המיידית, ובכלל לא היה כאן מקום לפשרות, להעביר מ75%- ל100%-, וזה התקבל גם ב12.5- מיליון ש"ח וכמובן זה יימשך, אלא שעכשיו זה יהיה בסיס תקציב ולא תוספת, וזה דבר שמבחינתנו היה בל יעבור.

יעל דיין: אנחנו דיברנו על מקלטים לנערות במצוקה, שאני רואה את זה במסגרת עבודת הוועדה, למרות שהוועדה למען הילד גם כן עוסקת בנערות, אבל אנחנו מדברים על המיניות והבעיות בשל היותן נשים, והגיל שלהן, אם היא בת 14, או בת 16 לצורך זה, זה לא משנה.

יעל דיין: ראינו בזה עדיפות בגלל מציאות איומה ונוראה שקיימת, ודיברנו על שני מקלטים לנערות, ואנחנו מדברים גם עכשיו על שני מקלטים לנערות במצוקה.

יעל דיין: בינתיים עלה עניין חדש, שאני אשמח לשמוע עליו, או מפי המומחים, הסיפור של הפנימייה לנערות בעכו, שהייתה אמורה להיפתח בספטמבר - אני לא רוצה להתפוצץ על השולחן הזה, אבל כל הדיווחים ששמעתי ביחס לזה, אני רוצה דיווח נקי וישר ואמין.

יעל דיין: אני פניתי לשר לפני 10 ימים, זה היה בתקשורת, אני לא קיבלתי תשובה מהשר, אני לא רוצה לעקוף את השר וללכת לאנשי המשרד, למרות שאנחנו חברים ואני יכולה לקבל מידע חופשי, אבל לא לצורף פרוטוקולים.

יעל דיין: אני רוצה לדעת מה קרה למקום הזה, שהיה אמור לקלוט 24-36 נערות במסגרת פנימייתית, בעכו או סמוך לעכו, מבנה קיים שבאורח פלא פתאום זה לא נפתח בספטמבר.

יעל דיין: הייתה התערבות מקומית, הייתה התערבות שאנחנו רגילים לה ממקומות אחרים - האוכלוסייה לא משתגעת שיהיה שם מוסד כזה, זה ממש לא מעניין אותי - תל אביב התגברה על זה, היו משפטים סביב המקלט.

יעל דיין: זה ברור שאוכלוסייה לא רוצה, לא בית קברות ולא בית אבות ולא נערות במצוקה.

יעל דיין: לא נפתח בספטמבר, כן תוקצב, כן היה אמור להיפתח, כן הייתה מכסה לזה.

יעל דיין: מעט מאד, כ6- מהנערות נקלטו בינתיים ב"צופיה", בכוונה שבספט

יעל דיין: מבר הן תעבורנה ותהיה להם מסגרת.

יעל דיין: מדובר על נערות ערביות, מדובר על מחסור פשוט בלתי אפשרי לגבי נערות ערביות, ואני מניחה שזה בכלל לא שייך לתקציב שלפנינו, אבל בהזדמנות זו שאנחנו מודעים למצוקה האיומה - אנחנו מדברים על שני מקלטים שנשארו, שני מקלטים היו במסגרת ה12.5- מיליון ש"ח ואותם 2 מקלטים מופיעים עכשיו.

יעל דיין: אני רוצה לדעת מה קורה עם זה בפועל, האם זה ב1- חלקי 12, או אם זה נדחה לאפריל, ובאיזה שלב זה עומד.

יעל דיין: אנחנו דיברנו בתכנית - אני קוראת לזה המקורית, לא משנה, זה חצי התכנית של יולי שעבר - אנחנו דיברנו על הוסטל נוסף לגברים.

יעל דיין: דרך אגב, יש ויכוח כל הזמן אם יש צורך, אם אין צורך, אנחנו מאד תמכנו בזה, ומשרד העבודה והרווחה דאז מאד דחף את זה, זאת אומרת, לא היה כאן ויכוח - היו גורמים פה ושם שאמרו: זה לא בעדיפות, זה עוד לא הוכח, כן הוכח - הייתה הסכמה מלאה שנכנסים למאמץ של עוד הוסטל, מופעל על ידי עמותה, דוגמת בית נועם - אני לא זוכרת, נדמה לי שהתקציב לזה היה 1.2 מיליון ש"ח.

יעל דיין: מדובר על הוסטל נוסף, שירד עכשיו, שלא מופיע עכשיו.

יעל דיין: דברים שמופיעים, בשינויים שכן הסכמנו עליהם, זה מספר דירות המעבר לנשים, דירות מעבר לנערות, בתים חמים, הדברים האלה - אפשר היה אולי להוסיף אחד הנה ולגרוע אחד משם, אבל למעשה הייתה הסכמה על הצורך והם נשארו כמו שהם.

יעל דיין: מרכזי טיפול נפגעות תקיפה מינית - פשוט לצורך השפה המשותפת, אנחנו מדברים כאן על מרכזי סיוע?

מנחם וגשל: לא.

יעל דיין: מדברים על מרכזי טיפול, שנמצאים תחת פיקוח של מי?

יעל דיין: של המשרד?

מנחם וגשל: לא של המשרד.

מנחם וגשל: המשרד מזמין טיפול.

מנחם וגשל: את שואלת אם זה מוסד ממשלתי?

יעל דיין: אני שואלת מה זה מרכזי טיפול, בשוני ממרכזי הסיוע?

מנחם וגשל: מרכזי הסיוע נותנים את הסיוע עד שלב מסוים.

מנחם וגשל: מרכזי הטיפול - מדובר על נשים או נערות שעברו חוויה של התעללות מינית וצריכות לקבל אחר כך המשך טיפול.

מנחם וגשל: מיטל למשל עשתה חלק מטיפול בהמשך.

מנחם וגשל: מה שעשינו השנה,

יעל דיין: בילדים?

מנחם וגשל: לא לא, בנערות ובנשים מיטל עשתה.

מנחם וגשל: אנחנו למשל הבטחנו למיטל 100,000 שקל עוד השנה על אותן נשים ונערות שלהם הם נתנו.

מנחם וגשל: ילדים זה לא בתחום שלנו.

מנחם וגשל: הנושא של נשים ונערות שמיטל נתנה להם תמיכה - יש בארץ עוד מרכזי טיפול, לא מרכזי סיוע, לא מרכזים שמסיימים את הסיוע שלהם ואחר כך צריך להמשיך לעבוד עם האישה.

מנחם וגשל: בתחילת שנה הבאה ביקשנו כאן חצי מיליון ש"ח - זה לא מי יודע איזה תקציב - אבל לפרסם את זה במבחני התמיכות, שכל גוף שנותן טיפול בנפגעות תקיפה מינית, לא סיוע במובן הזמני, ההתחלתי, אלא טיפול, יוכל להגיש את הבקשה שלו ולהנות כאן מהסכום הזה.

יעל דיין: טוב, זה דינו כדין התקציב הקודם.

מנחם וגשל: נכון.

יעל דיין: רק הוא לא עלה בהתאם, הוא לא הפך מחצי מיליון ש"ח למיליון ש"ח, אלא הוא נשאר חצי מיליון ש"ח.

מנחם וגשל: זה נכון.

יעל דיין: החישוב של שנה שעברה היה על חצי שנה והחישוב כאן הוא כאילו מחצית השנה צריכה להספיק לשנה.

יעל דיין: אני הבנתי שמרכזי הסיוע נכנסו למסגרת אחרת, ופשוט כדי שלא יהיו אי הבנות - גם לגבי בית נועם, הוסטל נוסף וגם לגבי מרכזי סיוע, שהם היו במרכז המאמצים שלנו בעבר, אני הייתי רוצה לשמוע איפה זה כן מופיע.

יעל דיין: זה מופיע באיזה שהוא מקום, הכסף נמסר.

מנחם וגשל: בסדר גמור.

מנחם וגשל: את רוצה עכשיו?

יעל דיין: תרשום לך את הנקודות, אני אעבור על כולם.

יעל דיין: זה לא שלקחו להם את הכסף, הכסף מופיע, הכסף ניתן.

יעל דיין: היה לנו סיפור משך 3 שנים עכשיו עם מרכזי הסיוע, שהיה כאן טיפול כפול, ונמצאת כאן גברת טל קורמן, והיו דברים שמבחינתי אני קיבלתי את זה, אבל הסתבר שאנחנו לוחצים ופשוט מזעזעים את העולם, ומרכזי הסיוע הולכים לבד, לא רק לשר, אלא ישירות לראש הממשלה ומקבלים את הצ'קים, מה שלא עשו, לא המקלטים ולא האחרים.

יעל דיין: לא שדרכנו נפרדו, אלא שבדקנו וראינו שזה לא נמצא בתקציב, אמרו: הכסף נמסר ונמסר בהסכמה איתכם, והוא בסעיף אחר.

יעל דיין: אני מפרידה - תמיד הפרדנו - בין המקלטים, בין המרכזים לטיפול באלימות, שתכף נגיע לזה, ובין מרכזי הסיוע, שעשיתם - בצדק מבחינת

יעל דיין: כם - עשיתם את הקמפיין שלכם, עשיתם את הלובי שלכם ועשיתם את כל המהלכים, ומאחר והתוצאה הייתה טובה, ורק שזה פתאום נוצרה בסוף שנה איזה קטסטרופה, אז הוזעקנו ובאנו והפכנו שולחנות, אבל לא רגע לפני זה, כי רגע לפני זה הכל היה מסודר, כי היו פטרונים ברמה הגבוהה.

יעל דיין: דרך אגב, אותו דבר עם על"ם, אותו דבר עם מיטל - צריך להיזהר, הגופים האלה שהם בנויים על התנדבות פלוס מימון ממשלתי, צריך להיזהר.

יעל דיין: אתם מקבלים הרגשה של עושר ואושר, כי יש ערב התרמה ובא הנשיא ובאים כולם, ולא צריכים, לא את יעל דיין ולא את הוועדה בכנסת.

יעל דיין: ואחר כך מסתבר שהצ'קים לא מגיעים, שזה לא נעשה בצורה הטובה ביותר, ששמחתם על כל מיני דברים ושאין טעם גם בפניות שלנו.

יעל דיין: וכשמגיעה הקטסטרופה אז אנחנו צריכים לכבות שריפות.

יעל דיין: תסלחו לי על החיפזון, פשוט אני אעבור סעיף-סעיף ואחר כך אנחנו נדון.

יעל דיין: מרכזים למניעת אלימות - כאן אנחנו מדברים על המרכזים שמשותפים למשרד העבודה ולארגונים - היום יש כמה?

יעל דיין: 30? 36 מרכזים.

יעל דיין: הייתה בקשה, כשדנו בשנה שעברה על התקציב - אנחנו ביקשנו לשדרג.

יעל דיין: היה איזה שהוא רגע, אני לא יודעת אם זה בזמן של השר כהן, מישהו שכנע את מישהו שצריך להוסיף 15 מרכזים.

יעל דיין: אנחנו התנגדנו, אמרנו שצריך להישאר במספר הקיים ולעבות אותם, לתת להם שדרוג במובן המקצועי הטיפולי.

יעל דיין: אני מבינה שאנחנו עדיין מדברים על התוספת תקציב הזו ואנחנו מדברים לא על תוספת מרכזים - אם צריך 1 או 2, אבל לא במושגים של 15 נוספים.

יעל דיין: אנחנו רוצים לתת להם את הרמה הטיפולית הטובה ביותר, אנחנו רוצים להפוך אותם לכתובת הטובה ביותר, גם לטיפול בגברים, גם לסדנאות מהסוג שאולי היום הם לא נותנים.

יעל דיין: התקציב הוא גם יותר קטן מאשר היה, הוא כאילו ל6- חודשים.

מנחם וגשל: הוא לשנה, הוא לא ל6- חודשים.

יעל דיין: מה שהיה מיועד לשנה, קוצץ בחצי.

יעל דיין: עכשיו אנחנו מדברים על תקציב שהוא חצי מהתקציב השנתי, אבל אנחנו מדברים על תקציב שנתי, אנחנו לא מדברים על 6 חודשים.

יעל דיין: קיצצנו בחצי את התקציב, כשהחצי הזה צריך לעבוד על שנה שלמה, כאשר התקציב השנתי הוערך על ידכם ככפול.

ציפי נחשון-גליק: אז אנחנו לא נוכל לשדרג את המרכזים.

חיים פוזנר: איך אפשר יהיה להפעיל אותם באופן שוטף?

חיים פוזנר: מי מדבר על שדרוג?

ציפי נחשון-גליק: איך אפשר להכניס ייעוץ משפטי לנשים?

יעל דיין: מדובר על 2.7 מיליון ש"ח תוספת.

ציפי נחשון-גליק: כן, ל36- מרכזים.

יעל דיין: תורידו 15.

יעל דיין: ודאי לא מדובר להוסיף 15, מדובר על שדרוג.

יעל דיין: ה2.7- מיליון ש"ח,

ציפי נחשון-גליק: אנחנו מדברים על שדרוג מקלטים, 3.6 זה 13 מקלטים, ואנחנו מדברים על 2.7

יעל דיין: לא מתאים לך, את מדברת במספרים?

יעל דיין: קילו תפוחי אדמה זה כמו קילו ביצים?

ציפי נחשון-גליק: אם אני לא אדבר אז מי ידבר?

יעל דיין: כי זה לא שאלה של המספר.

אורית עירון: אבל אם היו 7,000 משפחות מטופלות במרכזים לטיפול במניעת אלימות בשנת 2001 - אני רק רוצה להגיד לך שבמרכז בתל אביב השנה יש 100-150 פניות חדשות לחודש.

יעל דיין: אני מקבלת את זה שזה חצי, אני אומרת.

אורית עירון: איך אפשר לתפקד?

יעל דיין: זה חצי - בעיבוד הגס ביותר דיברנו על 4.7 מיליון ש"ח, משהו כזה, כדי לשדרג, לא כדי להוסיף, לא כלום.

יעל דיין: אנחנו נקבל הסבר מה צפויים לעשות במחצית הסכום על שנה שלמה.

יעל דיין: אני שואלת את השאלות האלה כי זה היה כפול וזה עכשיו חצי, ואני שואלת מה אפשר לעשות בחצי הזה שייתן מענה לצורך שהוכפל לפחות.

יעל דיין: אנחנו מדברים על פיתוח כח אדם, נשים ונערות, זה אני מניחה יוסבר לנו המושג הזה, האם פיתוח כוח אדם זה תקנים, או האם פיתוח כוח אדם זה הכשרות.

יעל דיין: אנחנו מדברים על 24 מכסות לנערות ב"צופיה" ו6- מכסות לנערות במלכישוע.

יעל דיין: מה קורה עם זה, עד שיש תקציב?

יעל דיין: זאת אומרת, האם הנערות האלה, מאחר ואנחנו מדברים על שני מקלטים לנערות במצוקה, ובנוסף על 24 מכסות לנערות ב"צופיה", ובנוסף על עכו - במאמר מוסגר, שלא נפתח - אני באמת מבקשת, מבלי לעשות ישיבה נפרדת על זה, לדעת איפה עומד מספרית היום, מה1- בינואר, הטיפול בנערות במצוקה.

יעל דיין: האם אנחנו משאירים את ה6-, אני מניחה שלא נוציא אותם, שאישרנו, ומוסיפים מתוך ה24- מכסות, האם ה24- מכסות האלה כוללות ערביות?

יעל דיין: האם אנחנו מקצצים בזה, נותנים 1 חלקי 12?

יעל דיין: אני ביקשתי שנצבע את זה.

יעל דיין: זאת אומרת, מבחינת המאבק באלימות, אני הסכמתי שייכללו נפגעות סמים, או נרקומנים, בתנאי שהן תהיינה נשים, כי אני חושבת שהדברים האלה קשורים - בוודאי גם אצל גברים, אבל זה לא בעניין שלי - אבל אלימות וסמים, אם אני יכולה לקבל מקום, אנחנו יכולים לקבל מקום מיועד לנערות וטיפול ספציפי לנערות ונשים.

אורית עירון: למה לא נכנס נושא המניעה לנערות למשל?

יעל דיין: סליחה, הגענו לצופיה, שאנחנו רוצים לדעת המכלול של שני מקלטים ודירות מעבר לנערות ו24- מכסות לנערות ועכו - מה מכל זה אכן קיים ומה מזה אנחנו יכולים לשכוח עד שיהיה תקציב.

יעל דיין: 20 קציני מבחן מבוגרים ו15- עובדים סוציאליים בלשכות.

יעל דיין: כאן היה לנו ויכוח, אני אין לי הרבה מה להגיד כאן, כי אלה נושאים שאני חושבת בכלל לא צריכים, הם צריכים להיכנס בשוטף של משרד העבודה והרווחה.

יעל דיין: בשביל זה משרד העבודה קיים, בשביל זה כל מערכת הרווחה, שהיא מקבלת מיליארדים - הרי אין עיני צרה, אני לא רוצה להוריד חס וחלילה, אנחנו חלק מהלובי של הגדלת תקנים ועוד עובדים סוציאליים ועוד קציני מבחן, אבל אי אפשר להפיל את זה על עניין האלימות כלפי נשים, כשאנחנו במצוקה של קריסה.

יעל דיין: אני הבעתי את דעתי זו, שוב פעם, זה שיקולי משרד ואני מניחה שחשבו על זה, אבל דעתי נשארה לחלוטין כפי שהיא הייתה קודם.

יעל דיין: אני מבקשת - לא רוצה לקרוא לזה בשמות גנאי - אבל בקצה קצהו של התקציב, שנחתך ונחתך ונחתך, ולא מספיק לאיזה שהם מהצרכים האמיתיים - מזה להוסיף דברים שהם צריכים להיות הלחם של משרד העבודה והרווחה.

יעל דיין: מכל המגזרים, אתם מפילים את זה על טיפול ב200,000- נשים מוכות, כשאנחנו עומדים עם מספרי רצח איומים ונוראים ואנחנו עומדים בפני בעיות שלא הולכות וקטנות.

יעל דיין: המשרד מתנגד לחקיקה כלשהי, אני מקבלת תקציבים, אני פשוט מוחקת חוקים, כי אומרים: בבקשה, תביאי לנו כך וכך תקציב, זאת אומרת, כך וכך תקנים לתזכירים וכן הלאה, אז נסכים לחוק.

יעל דיין: השר שם וטו על כל חקיקה שיכולה קצת להיות חלק מהמערכת, גם חובת דיווח וגם קיצור הליכים.

יעל דיין: יש לנו חקיקה, שבסוף הסכימו עליה, עכשיו משרד העבודה והרווחה אומר: בבקשה, תביאו לנו את הכסף - שאומר שמהתלונה עד פסק הדין לא יעברו שנתיים-שלוש במקרים של אלימות במשפחה, אלא לחייב את המשטרה, את התביעה ואת בתי המשפט בממש קיצור הליכים.

יעל דיין: נשים לא מגישות תלונות כי הן יודעות שזה ייקח שנתיים.

יעל דיין: נשים נרצחות לפני שהתלונה מגיעה לכלל מיצוי.

יעל דיין: אז הם אומרים: בסדר, תביאי לנו עוד 14 תקנים, אם לא אנחנו בוטו על החוק.

יעל דיין: אז במערכת של הכנסת אני מרימה ידיים, אני לא יכולה לגייס תקציבים, אבל כאן, שאנחנו צריכות על הגב המוכה הזה לקחת דברים שהם של המשרד?

יעל דיין: אז מה קורה למיליארדים של העבודה והרווחה?

יעל דיין: אני לא מדברת על הביטוח הלאומי עכשיו, שזה באמת משק סגור.

יעל דיין: לכן בעניין הזה של התוספות, שהוא ללא ספק בא על חשבון אותם דברים שלא מוזכרים כאן בכלל, אז אתם תעשו כפי שתמצאו לנחוץ, אבל אנחנו נשאיר את סימן השאלה, לפחות של הנוכחים כאן בוועדה.

יעל דיין: מקלט לנשים - כאשר אנחנו דיברנו בשנה שעברה על מקלט, או איזה שהוא פתרון לנשים עם מוגבלויות בתוך מקלטים, על יד מקלטים, מקלט נפרד - בינתיים כל חוות הדעת המקצועיות מדברות על נושא של פסיכיאטריה בנפרד ממגבלות גופניות.

יעל דיין: זה באמת נושא מקצועי, אני ברצון אדון עליו עם אנשי מקצוע, אבל ברור שזה לא נכנס הנה.

יעל דיין: מה שכן נכנס, אחרי שאני פניתי לאמונה - מזה 3 שנים אנחנו מאפשרים בתקציב השלמה למעשה - אני לא מדברת על תפעול, כי זה כבר נכנס לפול אחר - בשעתו זה נראה דחוף מאד, הייתה כאן גברת רחל סילבצקי ונאתרנו לה, הוועדה נאתרה לה, אמרו: הכרחי מקלט לנשים דתיות ולא חרדיות.

יעל דיין: גייסנו את רוב הכסף והנה, יש בית וצריך לשפץ אותו וכך וכך.

יעל דיין: שנה אחרי זה פתאום אמרו:

יעל דיין: זה לא בדיוק ככה וזה סובל דיחוי.

יעל דיין: אני בודקת, ואתם יודעים שיש לכם את כל התמיכה שלי, ואני מהתחלה אמרתי:

יעל דיין: אם יש צורך - וזה בבדיקה גם עם מקלטים אחרים - בינתיים הוקם מקלט חרדי, ככה שהם עשו.

יעל דיין: בכל אופן מקובל שיש צורך, אבל אנחנו מבקשים תשובה חד משמעית.

יעל דיין: הסכום הזה שהוקצב, שכן מיועד לכם, לא יכול להיות שיהיה סכום כל כך גדול ושהבקשות שלנו לדעת איפה זה עומד ואיפה זה קיים ומה השלב שנמצאים בו - אנחנו לא מקבלים מענה.

דינה האן: אני יכולה לענות?

יעל דיין: תראי, הסכום מתוקצב, דינו יהיה כדין הדברים האחרים בהעדר תקציב, אבל פשוט מופיע על הנייר מקלט לנשים, אני רוצה לחזור ולומר שמדובר על המקלט לנשים דתיות.

דינה האן: העניין בהחלט בטיפול ולא ירד מעל הפרק.

דינה האן: בשום פנים ואופן לא ירד מעל הפרק.

יעל דיין: אז תחפשו למה אין מענה לכל המכתבים שלי.

דינה האן: אבל בשנה שעברה, כשרצינו לטפל, התקציב נעצר.

יעל דיין: לא נכון,

מנחם וגשל: לא, אני מציע שתבדקו אצלכם, אני פשוט לא רוצה להפריע.

מנחם וגשל: תרשי לי בקריאת ביניים לומר לך שבתקופת המעבר הייתה שאלה האם יש צורך, האם אמונה רוצה להקים או לא רוצה להקים, אז זהו, זה המצב.

מנחם וגשל: אין צורך היום - זה לא שאין צורך, יש צורך ענק, אבל בשטח אין כרגע - אנחנו לא צריכים להקים מקלטים נוספים בגלל בעיית תפוסה.

מנחם וגשל: אנחנו כן חושבים - ואמרתי את זה בוועדה בפעם הקודמת - אנחנו כן חושבים שיש מקום להקים מקלטים נוספים, רק במקרים שבהם יש איזה שהיא ייחודיות של האוכלוסייה.

מנחם וגשל: יש כרגע מגמה להקים שני מקלטים ייחודיים, אני לא יודע להגיד היום מה יותר חשוב מהשני.

מנחם וגשל: אחד, זה בשיתוף משרד הבריאות, שהוא נראה לי מאד חשוב, לנשים עם הפרעות נפשיות, שלא מתקבלות היום במקלטים, וזה צורך ענק לעשות את זה.

מנחם וגשל: שני, הבטחה שהייתה פה בוועדה, שבדקנו אז את הצורך לגבי נשים במגזר הדתי הלאומי.

מנחם וגשל: אמונה לא אמרה אף פעם: אנחנו מורידים את העניין, אבל תסכימי איתי שהיה שלב שבו אמונה החליטה שהיא לא רוצה לזרז את העניין.

מנחם וגשל: היום שני המקלטים האלה עומדים.

מנחם וגשל: אני מבחינתי מסכים עם גברת יעל דיין, אנחנו נבדוק, ברגע שנקבל את התקציב, זה כפוף כמובן לחוק התקציב.

מנחם וגשל: אנחנו צריכים כרגע לעשות בדיקה מחודשת לגבי שני הצרכים - אני מבטיח שאנחנו נתייעץ כאן עם מי שצריך להתייעץ, כולל פה, ונקבל את ההחלטה.

מנחם וגשל: הרי אין לי כאן עדיפות לא לזה ולא לזה, אלא למה שיש כרגע צורך גדול יותר, זה הכל.

חנה רוזנברג: יש התנגדות שזה יהיה בירושלים, מקלט רביעי בירושלים, מה שהייתה התכנית של אמונה.

יעל דיין: זו העיר הכי גדולה,

חנה רוזנברג: אבל מקלט דתי שיהיה מחוץ לירושלים יאפשר לנשים ירושלמיות דתיות חרדיות להגיע.

מנחם וגשל: זה מוקדם, זה דיון מוקדם עכשיו.

יעל דיין: תראו, אני לא נכנסת לזה, ועם כל הכבוד, לא מעניין אותי מה עיריית ירושלים, מבחינת עיריית ירושלים.

יעל דיין: את איש מקצוע וחוות הדעת המקצועית תגבר כאן בכל מקרה.

יעל דיין: יש בעייתיות לגבי כל אוכלוסייה על מידת הקרבה שלה, אז הערבים לא רוצים את הערביות - מדובר על מקלט אחד.

יעל דיין: אני פניתי גם לאחרונה ואני לא מקבלת תשובות.

יעל דיין: אני פניתי לאמונה - כמו שתמכתי בהקמת מקלט לאמונה כל הזמן, אני מודיעה על המשך התמיכה שלי, אבל בואו, תתחילו להראות פעילות.

יעל דיין: לא קיבלתי תשובות לפניות שלי וזה תמוה קצת.

יעל דיין: אתם מקבלים את התמיכה מכולם, גם מהמשרד.

יעל דיין: הרי ארגונים אחרים נכנסו לחובות, לקחו הלוואות, עשו התרמות, הרימו את העניין מתוך כוונה לקבל את המלא של זה כאשר יהיה משהו, וכאן נראה לי איזה מין רצון כללי, ללא גיבוי, אבל שוב פעם, נדבר על זה בפירוט.

יעל דיין: זה עומד לרשותכם, אבל זה גם עמד לרשותכם בשנה שעברה ולא קרה כלום, אז זה קצת מעצבן, אבל זה הכל.

יעל דיין: אתם נמצאים ברשימה, לא יורדים ממנה, וגם לא מממשים.

יעל דיין: סיוע משפטי - אנחנו הסכמנו ויש לזה חשיבות עצומה.

יעל דיין: טיפול בנשים ונערות בקהילה,

מנחם וגשל: אני לא יודע מה זה הסיוע המשפטי.

יעל דיין: אני הבנתי שזה למרכזים.

ברוך יפה נוף: זה סיוע משפטי במשרד בנושא אלימות, ליחידות המשרד שמתעסקות באלימות.

יעל דיין: אני אציג את השאלה בצורה הכי בהירה שיכולה להיות ואנחנו נבקש עליה תשובה הכי בהירה שיכול להיות.

יעל דיין: הצרכניות של סיוע משפטי בנושא אלימות זה הנשים הנפגעות, או הקורבנות נקרא לזה.

יעל דיין: הצורך נובע מהסתימות הבלתי אפשריות בעבודה המסורה מאד שעושה הסיוע המשפטי של משרד המשפטים, פשוט הם בעומס בלתי נסבל.

יעל דיין: האפשרות של ללכת למקלט ובאותו זמן - כאשר על הפרק הדברים הברורים, בדרך כלל הפרדה

אורית עירון: סליחה, מרכזי, כי כשנשים מגיעות הן מקבלות ייעוץ משפטי, הן צריכות לקבל ייעוץ משפטי, עוד לפני הליכה למקלט, אם בכלל.

יעל דיין: אני נותנת מקלט בתור דוגמה, כי המקלט בירושלים מימן משך שנים עורכת דין שעסקה רק בבאות המקלט והייתה לה עבודה מעל הראש.

יעל דיין: עם כל הכבוד ליחידות בתוך המשרד, אנחנו דורשים לדעת מה זה, האם הייעוץ המשפטי יינתן למר פוזנר לצורך הבהרה של איזה מבנה מסוים, או של עריכת חוזים, או שלצורך מכרזים - זה ממש לא מעניין אותנו.

מנחם וגשל: אני ארשום, אני אתן לך תשובה, חבל על הזמן.

יעל דיין: כשבתקציב למניעת אלימות, אני רואה סיוע משפטי, אני חייבת לדעת איפה זה מתחבר עם הצרכן, עם הצרכנית, עם מי שצריך לקבל סיוע כזה, ובדרך כלל זה בתחום דיני אישות וממון ובכל התהליך הקשה מאד לנשים האלה של היפרדות או מתן מענה למצוקה הבסיסית שלהם.

יעל דיין: טיפול בנשים וטיפול בנפגעות סמים בקהילה - אני אבקש לדעת מה זה, כי אלה סכומים די נכבדים, זאת אומרת, יחד זה יותר מאשר בית נועם נוסף.

יעל דיין: חקירות ילדים - אני אמרתי את דעתי.

יעל דיין: זה וקציני מבחן נוער, שנכנסו הנה בסכום של 3 מיליון ש"ח, שזה יותר מ10%- מכל התקציב - אני אמרתי, שוב פעם, אתם זכאים לשים כאן מצידי גם מירוצי סוסים ואני לא אוכל להגיד שום דבר, אבל בפרופורציה.

יעל דיין: אפשר להסביר מדוע חוקרי ילדים זה שייך - הכל אפשר להסביר, בגלל שאלימות כלפי נשים זה דבר כל כך מרכזי, שאנחנו לא מתמודדים איתו טוב, אז גל דבר אפשר להגיד: זה יקל קצת על זה.

יעל דיין: 3 מיליון ש"ח מתוך תקציב של 25 מיליון ש"ח, כאשר אנחנו מבטלים הוסטל נוסף, מבטלים אחד משני המקלטים, לא מצאנו פתרון לנערות במצוקה, לא מצאנו פתרון לנשים ערביות, שבאמת יענה על הצורך האמיתי, אז עם כל הכבוד,

אורית עירון: והנשים שלא דוברות עברית - איפה הרוסיות והאתיופיות שאין לנו מענה במרכזים, כי אין לנו אנשים שדוברים את השפה.

אורית עירון: איפה תקצוב של עובדים סוציאליים לאוכלוסיות ייחודיות?

אורית עירון: אין לנו.

יעל דיין: טוב, אנחנו הגענו לסוף כאן.

יעל דיין: מה שאני רוצה להגיד שהתוספת הזו, שבתוספת של 25 מיליון ש"ח, הקטע של ה3- מיליון ש"ח האחרונים, כאשר יש לנו כאן עוד 2 מיליון ש"ח, שזה דבר שאני לא יודעת מהו בדיוק אומר - הטיפול בנשים ונערות בקהילה וטיפול בנפגעות סמים בקהילה.

יעל דיין: בקהילה - בגדול זה לא כתובת.

יעל דיין: זאת אומרת, אני צריכה לדעת למי הכספים.

יעל דיין: ושני הסעיפים האחרונים של 3 מיליון ש"ח, עם כל הכבוד - ואני אפנה בשם הוועדה לשר ולכל מי שצריך, וכפי שאמרתי, אין לי כושר החלטה, אבל זה בפירוש על חשבון גם המרכזים שלכם לטיפול באלימות, גם על חשבון הוסטל נוסף וגם על חשבון מקלט.

חיה לאונוב: גם על חשבון גברים שממתינים ופוגעים בזמן ההמתנה.

יעל דיין: תראי, הרי כולם כאן אנשי מקצוע, אז גם אישה שממתינה בין התלונה שלה לגזר הדין 3 שנים, תאמיני לי, לתת על זה תשובה שבלי 4 מיליון ש"ח לכל משרד, שאני אשיג להם, אז הם לא מוכנים לזה.

מנחם וגשל: תרשו לי רגע אחד לנסות להתייחס.

מנחם וגשל: אני מודה שהמצב שלי הוא לא פשוט כאן להציג את הדברים, אבל אני מקווה שאני אצליח להתמודד עם העניין.

מנחם וגשל: קודם כל נראה לי מאד חשוב מבחינתי, לפחות כשאני מציג כאן את הדברים, לשמור על האמינות כלפי הדברים שאנחנו אומרים אותם כאן בוועדה, שהם גם נמשכים.

מנחם וגשל: אז ראשית אני מבקש לא לבלבל בין המסמך של ה25- מיליון ש"ח שעליו אתם מדברים כל הזמן, לבין המסמך של ה12.5- מיליון ש"ח, שאנחנו קבענו אותו כאן בוועדה - ואני הצגתי אותו כאן - ובמסמך שהצגתי אותו כאן בוועדה, זהו המסמך שעומד כאן לפנינו - הנושאים שהיו - ואני לא אכנס לפרטים אחד-אחד - היו שדרוג מקלטים, מקלטים לנערות, דירות מעבר, דירות מעבר לנערות, בתים חמים לנערות, מרכזי טיפול תקיפה מינית, מרכזים למניעת אלימות במשפחה ולשדרוג התקציבים המרכזיים הגדולים, הכשרה ופיתוח עובדים מקצועיים לנערות ונשים, תוספת 24 נערות ל"צופיה", 6 נערות למלכישוע, 20 קציני מבחן מבוגרים, 15 עובדים סוציאליים במחלקות לנשים ונערות.

מנחם וגשל: כל הנושאים האלה היו בדיון הקודם שהיה פה בוועדה, אני הבאתי את כל הנושאים האלה לכאן, אני ביקשתי לדון עליהם, אני לא אומר שהיה אושר כאן סביב העניין, אבל הבינו את הלחצים הגדולים שנמצאים סביב הנושא הזה, שכולו מסתובב סביב הנושא הזה של טיפול בנשים, וזה אושר פה בוועדה - לא אושר במובן, כמו שאמרה גברת יעל דיין, שזה מאושר במובן שהוועדה מאשרת - אבל יש חשיבות עבורנו לעבוד עם הוועדה ולהיות אמינים כלפי הוועדה.

מנחם וגשל: כל זה אושר, וכל זה, כיחידה אחת, או כחטיבה אחת, עבר לשנת 2002 מתוקצב, מלא.

מנחם וגשל: יתרה מזאת - ואני רוצה לדבר עכשיו על היותר מזה - קודם כל, כל הנושאים שמופיעים כאן מתוקצבים לשנת 2002.

מנחם וגשל: אני מבקש להזכיר לכם שהבית הזה לגברים מכים שעליו מדובר, שאני דרך אגב לא אגיד כאן שום דבר מה חשוב ומה לא חשוב - השאלה היא רק מה שמנו בעדיפויות כי הוא יותר חשוב - אנחנו בפעם הקודמת לא שמנו אותו כאן,

יעל דיין: אתה חייב להוסיף שיקול שהיה לנו, שבגלל שחצי שנה, אנחנו לא נתחיל דברים חדשים.

מנחם וגשל: אני רוצה להסביר משהו - תאמיני לי, אני אשתדל לומר את הכל, אני לא מתכוון כאן להתחלק - לכאורה, צריך להבין, אם התקציב הזה שנמצא במסמך הזה שדיברנו על אז הוא תקציב של 12.5 מיליון ש"ח והוא היה לחצי שנה, אז לכאורה המסמך הזה, בשנת 2002 הוא 25 מיליון ש"ח, אבל זה לא נכון מסיבה פשוטה - אני פשוט רוצה להגיד את כל האמת כאן - זה לא נכון מסיבה פשוטה, מפני שלמשל ה3.6- מיליון ש"ח שקבענו אותו למקלטים, הוא היה משנה מלאה כבר אז.

מנחם וגשל: בגלל זה אני אומר, תנו לי רק לגמור, אני אציג את כל התמונה.

מנחם וגשל: הוא כבר היה אז לשנה מלאה, והיה צריך מזה להתפנות לנו תקציב כדי לעשות פעולות נוספות.

מנחם וגשל: הנושא של מרכזים למניעת אלימות - שמנו אותו אז, עם כל הכאב, לשנה שלמה, והרעיון היה שבשנת 2002, במסגרת התוספת אנחנו נראה מה אפשר לעשות, אבל שמנו אותו אז לשנה מלאה, וביתר הדברים שמנו באמת לחצי שנה, אבל יש דברים שכשאתה שם אותם לחצי שנה, הם לא נכנסים בהכרח לבסיס.

מנחם וגשל: אני מוכרח לומר ששמנו אז חצי מיליון ש"ח למשל - במסמך, אם אין לכם אותו, נעביר אותו - שמנו חצי מיליון ש"ח לפיתוח כוח אדם בנושא נשים ונערות, וכולם חשבו שזה מאד חשוב, ולכאורה החצי מיליון ש"ח הזה היה צריך לגדול למיליון ש"ח, אבל הצרכים שהיו במשרד הם גדולים יותר, היו הרבה דברים יותר חשובים, ולכן השארנו אותו בחצי מיליון ש"ח.

מנחם וגשל: זאת אומרת, הנושאים האלה הם נושאים שכל פעם כשדנים מחדש - אם מישהו חושב שלוקחים את הנייר הזה ובעוד חצי שנה הצרכים במדינת ישראל נשארים אותם צרכים ומשדרגים אותם - זה לא נכון, לא כך אנחנו עובדים.

מנחם וגשל: כמו שאמרה גברת יעל דיין, אנחנו קיימנו איזה דיון במשרד, ואני הבאתי את זה לכאן.

מנחם וגשל: נכון שלא על הכל פה היו מחיאות כפיים, אני מודה - ואני תכף אגע בדברים - נכון שחלק מהנושאים כאל הם קשורים, נוגעים בעבודת הוועדה והם לא בהכרח עבודת הוועדה עצמה, אבל הייתה כאן שאלה, שאני מציע שיהיה לנו את האחריות הכוללת - אתם לא חייבים בזה, אנחנו מחויבים בזה - לנסות לראות את התמונה הכוללת כשאנחנו עושים את הפעולה.

מנחם וגשל: אז קודם כל אני מבקש לומר שלגבי המרכזים למניעת אלימות, למרות ששמנו אותם בשנה שעברה - ואני מזכיר לכם את הדיון במשרד ראש הממשלה - למרות ששמנו אותם אז ב1.7- מיליון ש"ח כאן במסמך, והם תוקצבו נדמה לי אפילו ב1.6- מיליון ש"ח בסופו של דבר, לשנה זאת שדרגנו אותם ותקצבנו אותם ב2.7- מיליון ש"ח.

מנחם וגשל: כלומר, הכפלנו את התקציב.

מנחם וגשל: נכון, עוד לא הגענו לאותם 4.75 מיליון ש"ח.

מנחם וגשל: אני מקווה שעם המלחמות ותמיכה של הוועדה ותמיכתה של גברת יעל דיין, אנחנו נמשיך ולאט לאט נעלה.

מנחם וגשל: נקודה שניה, אני רוצה לגעת בנושא של המקלט.

מנחם וגשל: נכון שמשני המקלטים יש כרגע רק מקלט אחד, שוב מהסיבות שהיינו צריכים לראות איך אנחנו נותנים את מה שאנחנו נותנים.

מנחם וגשל: אני חוזר על מה שאמרתי קודם, זה יהיה או המקלט הזה או המקלט הזה, אנחנו נצטרך השנה לראות בדיוק מה נמצא כרגע בעדיפות ואנחנו נקיים על זה עוד פעם דיון.

מנחם וגשל: בעניין הזה אין כרגע משהו שנקבע כבר, שהוא מסמרות.

מנחם וגשל: אני רואה את החשיבות בשני הדברים וצריך יהיה לקבוע מהו הדבר החשוב יותר.

מנחם וגשל: זה לגבי העמוד הראשון של הנייר שמונח לפניכם.

מנחם וגשל: כל יתר הפעולות הן פעולות המשכיות.

מנחם וגשל: אנחנו קיימנו דיון - ואני מציע לא לקיים דיון נוסף - גם על העושים בלשכות וגם על קציני המבחן למבוגרים ועל המכסות במלכישוע.

מנחם וגשל: רק דבר אחד אני רוצה להגיד לך גברת יעל דיין - לגבי כל הנושא ששאלת אותי מה קורה ומה לא קורה - אני רוצה לומר כך: 24 מכסות לנערות ב"צופיה", הן 24 מכסות שאנחנו חייבים להפעיל אותם, מפני שזהו נושא שהוא בנפשנו, מפני שכל היושבים סביב השולחן יודעים, היום נמצאות לפחות 200 נערות שאני יודע את השמות שלהם, שממתינות לכניסה ל"צופיה" בסכנת חיים יום יום.

מנחם וגשל: השאלה היא שאלה של תקציב פיתוח כדי להעמיד את המתקן - אנחנו בימים האלה פועלים בעניין הזה, אני מאד מקווה שאנחנו מפעילים את הסיפור.

מנחם וגשל: מכסות לנערות במלכישוע, זה זניח.

מנחם וגשל: 6 מכסות לנערות במלכישוע זה היה הבטחה של הוועדה הזאת שאם יש נערות - ונערות, דרך אגב, לעניין זה זה נשים קטנות - אם יש נערות נכון לכרגע שמכורות לסמים וצריכות לקבל את הטיפול, קיימנו על זה את הדיון.

מנחם וגשל: הפעולה הזאת נמשכת, היא לא תיעצר, גם אם היא תצטרך להיספג בתקופה הזו, עד שייקבע חוק התקציב, מתוך תקציב משרד העבודה והרווחה - היא תיספג.

מנחם וגשל: אני יכול להבטיח כאן - זה לא ייעצר, הפעולות האלה לא ייעצרו.

מנחם וגשל: לגבי מעון הגליל ברשותך אני אענה בסוף, כי אני רוצה קודם לגמור על המשרד, אחרי זה אני אענה לגבי מעון הגליל.

מנחם וגשל: או שאת רוצה עכשיו?

יעל דיין: אני רוצה עכשיו, ומה מזה פותר, וגם על המקלטים לנערות במצוקה.

מנחם וגשל: אוקי, אז אני אתייחס.

מנחם וגשל: קודם כל, שני המקלטים לנערות במצוקה פועלים, יפעלו ואנחנו לא מפסיקים את הפעולה שלהם.

יעל דיין: זה אלה שנמצאים היכן?

מנחם וגשל: זה מקלט אחד שנמצא בעומר והמקלט השני שנמצא בירושלים, שויצו החליטה על יציאה מהעניין הזה, אנחנו כרגע יוצאים למכרז ואנחנו נפעיל אותו.

מנחם וגשל: המקלט הזה יפעל.

מנחם וגשל: שני המקלטים האלה בבסיס התקציב.

יעל דיין: זה בית רות, מה שנקרא?

מנחם וגשל: זה בית רות.

יעל דיין: מה עם ערביות?

מנחם וגשל: מיד אענה על ערביות בכלל, גם לגבי כל המערכות.

מנחם וגשל: אז זה מה שמופיע בעמוד הראשון.

מנחם וגשל: בעמוד הראשון מופיעים בעצם כל הנושאים שעלו בפעם הקודמת.

מנחם וגשל: הדבר היחיד שמופיע פה בשדרוג של 100% זה הנושא של המרכזים למניעת אלימות, ואני מסכים אתכם שבהתחלה חשבנו, כמשרד, שאנחנו רוצים להכפיל את המספר, או להגדיל את המספר, הייתה תביעה כאן של הוועדה ותביעה שלכם, כשקיימנו דיון במשרד ראש הממשלה, לא ללכת רק על הכפלה, אלא לשדרג - זה עניין של השירותים המקצועיים - בכל אופן, זאת הייתה ההנחיה שמר חיים פוזנר נתן אותה בזמנו והתקיים דיון על העניין הזה שהולכים גם על שדרוג וגם על תוספת, בהתאם למה שצריך לעשות.

מנחם וגשל: זה העמוד הראשון.

יעל דיין: לפני שאתה עובר - למי שלא יודע - אתה משווה את זה ל12.5- מיליון ש"ח.

יעל דיין: הרציונל של ה12.5- מיליון ש"ח היה שבאמצע השנה, מאחר ובתחילת השנה, כלומר עכשיו, אנחנו מקבלים 25 מיליון ש"ח, אין טעם לקחת כל אחד מהנושאים ולעשות אותו חצי.

יעל דיין: לכן נושאים שהיו ב25- מיליון ש"ח ולא מופיעים כאן, כמו עוד הוסטל לגברים, כמו שני מקלטים מלאים - אמרנו שאלה דברים שלא ייכנסו ל12.5- מיליון ש"ח כי אין טעם להתחיל משהו שלא קיים, אבל הם ייכנסו כבר לבסיס תקציב בשנת 2002.

מנחם וגשל: נכון, אבל הם לא נכנסים.

יעל דיין: הם לא נכנסים, עם סימן שאלה גדול.

מנחם וגשל: רגע, לא לא.

מנחם וגשל: אני רוצה להסביר את הנקודה.

מנחם וגשל: הרי את יכולה לעשות כאן את הפעולה שאת אומרת, לקחת ולתת יותר תקציב על בסיס תקציב שמתפנה.

מנחם וגשל: אותם פעולות שקיבלנו אותם בשנה שעברה ב12.5- מיליון ש"ח, חצי צריכים לגדול למלא.

מנחם וגשל: אז בואי נראה, אם את רוצה לעשות את הניתוח - אני לא יודע כמה זמן יש לנו,

יעל דיין: לא, חלק אמרנו שזה שנתי.

מנחם וגשל: זה בדיוק מה שצריך לראות.

מנחם וגשל: שדרוג מקלטים ניתן שנתי, זה נכון, ה3.6- מיליון ש"ח, לא צריך להכפיל אותו, גם המקלטים לנערות במצוקה, גם דירות המעבר, גם דירות מעבר לנערות, גם מרכזי טיפול נפגעי תקיפה מינית, גם המרכזים למניעת אלימות במשפחה, גם המכסות ב"צופיה", גם המכסות במלכישוע, גם קציני המבחן וגם עובדים סוציאליים בלשכות, ניתנו בשנה שעבר על בסיס חצי, כלומר היינו צריכים להכפיל את הסכום הזה כרגע כדי להבטיח אותם.

מנחם וגשל: מאיפה מתפנה כרגע תקציב - ונכון שמתפנה - מהמקלטים.

מנחם וגשל: אם המקלטים נמצאים כאן מלא - וזה סכום גדול - אז סכום גדול מתפנה והסכום הזה המתפנה אכן מופיע בשני הנושאים האחרונים, שחכי, אני אגיע לזה, הרי אני רוצה להגיע לזה, אבל אני אומר, אין כאן איזה מגמה "למרוח" את הדברים, אני מציג לכם את הדברים כהווייתם.

מנחם וגשל: מזה התפנה תקציב שאפשר היה לכאורה להגביר עוד את המרכזים לאלימות, אפשר היה להקים עוד מקלט אחד, או לעשות את הפעולות שנמצאות כאן, שאני מיד אגיע אליהם.

יעל דיין: קציני מבחן מבוגרים ו15- עובדים סוציאליים בלשכות זה לא היה שייך ל12.5- מיליון ש"ח.

מנחם וגשל: הנה, הם מופיעים כאן, בדיון שעשינו כאן בוועדה.

מנחם וגשל: אמרתי קודם שכבר אז אף אחד לא מחא כפיים, אבל ישבנו כאן, הסברנו את הנקודה הזאת וקיבלנו כאן את ההסכמה של כל היושבים.

יעל דיין: אבל את זה כן הכפלת.

יעל דיין: זה היה 2.4 מיליון ש"ח ועכשיו זה 5 מיליון ש"ח.

מנחם וגשל: אני אומר עוד פעם, כל הפעולות שנמצאות בנייר הזה של ה12.5- מיליון ש"ח, הן פועלות השנה באופן מלא.

מנחם וגשל: לא הורדתי אף פעולה מכאן, מכל הפעולות האלה.

יעל דיין: טוב, אז זה יותר מ10%-, זה 20% מהתקציב, פלוס 10%

מנחם וגשל: רגע, תני לי להגיע לסוף.

מנחם וגשל: בקיצור, מה שמתפנה מכל הסיפור הזה זה בדיוק מה שאני אמרתי, זה העמוד השני, שני הסעיפים האחרונים של העמוד השני.

מנחם וגשל: בעמוד השני - בואו תראו את הפעולות החדשות - קודם כל יש מקלט נוסף לנשים, זה ברור שזה במנדט של הוועדה, נכון?

מנחם וגשל: זה דבר ברור, בזה הוועדה מעונינת ורוצה.

יעל דיין: אבל אנחנו מעונינים בשניים.

מנחם וגשל: עוד מקלט, לפחות עוד אחד אני אומר.

יעל דיין: לפחות עוד אחד, ועומדים עכשיו בפני בחירה בדבר אחד שהוא בשיתוף עם משרד הבריאות, אז זה לא תקציב מלא שלכם,

מנחם וגשל: לא לא.

מנחם וגשל: נחליט את זה כאן, בואי, עזבי את זה כאן.

מנחם וגשל: אני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו.

מנחם וגשל: הנושא של סיוע משפטי אלימות, שזה 400,000 ש"ח, אמרתי - אנחנו נבדוק את זה, אנחנו ניתן תשובה.

מנחם וגשל: אני לא רוצה כרגע להיכנס לזה.

אורית עירון: אנחנו מבקשים שזה ילך

מנחם וגשל: הבנתי, הרי הבנתי את זה.

מנחם וגשל: נושא של טיפול בנשים ונערות בקהילה, זה בדיוק מה שאת שאלת - את זוכרת מה שאלת אותי?

מנחם וגשל: את שאלת אותי: איפה נמצאת עבודת המניעה.

יעל דיין: אבל לאן זה הולך?

מנחם וגשל: זה הולך ליישובים, לרשויות המקומיות, אי אפשר על כל דבר כאן לקיים פה דיון עכשיו בדברים שהם בבסיס הדיונים של משרד העבודה והרווחה, איך צריך לעשות את הטיפול בנערות.

מנחם וגשל: אם את אומרת לי שהיום לטפל בנערות במצוקה בקהילה, כלומר להוסיף עובדים סוציאליים, להוסיף מועדונים, להוסיף בתים חמים, זה דבר שהוא לא חשוב, אז עכשיו השאלה היא רק מה יותר חשוב.

מנחם וגשל: אז אני לא יכול כרגע לקיים דיון, אני רק אומר לך שכל המיליון וחצי ש"ח שמופיעים כאן מיועד בדיוק למה שאת רצית, לעבודת המניעה, כדי שנערות לא יצטרכו להגיע למקלטים, כדי שנערות לא יצטרכו להגיע למלכישוע, כדי שנערות לא יצטרכו להגיע - זה מיועד לעבודה הזאת בקהילה.

יעל דיין: אבל איזה מסגרת?

יעל דיין: איזה כתובת כתובה על הצ'ק?

יעל דיין: אני שואלת בתום לב.

מנחם וגשל: מה הבעיה?

מנחם וגשל: אני אתן לכם, אם את רוצה לדעת איך הסכום הזה מחולק לקהילה, לאיזה רשויות מקומיות זה עובר ומה הן המטרות - אני אעביר לך נייר.

יעל דיין: אני מבקשת, מאחר ואנחנו מדברים כאן על עוד 2 מיליון ש"ח על הטיפולים האלה - מה הוועדה הזו עושה בין תקציב לתקציב?

יעל דיין: היא בודקת האם הדברים שאנחנו מושקעים בהם, לא מבחינה כספית, כי זה לא עלות-תועלת - אנחנו בודקים האם מה שנקטנו - אתה אומר מניעה - בטיפול בקהילה, עלה לנו 2 מיליון ש"ח, שזה עוד 2 בתי נועם, הביא את התועלת ואת התוצר שאנחנו יכולים להגיד שבאמת המניעה הזו בעלות גבוהה - זה הרבה בתוך כל התקציב הזה זה הרבה, זה שוב פעם 10% - איזה תוצאות זה הניב.

מנחם וגשל: אני אעביר לך נייר.

רות רזניק: לא ברור מה עושים בשירותי הרווחה.

רות רזניק: יש הרי עובדת נערות ויש טיפול בנשים ונערות.

יעל דיין: זה תוספת שאני אבקש את הפירוט שלה.

יעל דיין: בכוונתי לזמן את כל מקבלי התקציבים האלה שאנחנו, כוועדה, לא יודעים בדיוק ולא יכולים לעשות מעקב, יש כאן יותר מרבע מהתקציב הוא ליעדים שכוונתם למנוע, לסייע, טם טם טם.

יעל דיין: עברה שנה, אנחנו לא רואים, לא ירידה באלימות

אורית עירון: פיתוח כח אדם בנשים ונערות - אפשר לקבל פירוט מי מקבל הכשרות?

מנחם וגשל: אם ההסכמה פה סביב השולחן - הרי כל פעם אנחנו חוזרים חזרה - אם ההסכמה סביב השולחן שנערות בג'נדר זה חלק מנשים וצריך לטפל בעניין - על זה החלטנו.

מנחם וגשל: אם זה נכון, אז מה לא יאומן?

מנחם וגשל: שמשרד העבודה והרווחה חושב שהוא צריך להשקיע ברשויות המקומיות כדי ליצור עבודה עם נערות, זה לא יאומן?

מנחם וגשל: אני לא התבקשתי לתת היום פירוט, אני התחייבתי להעביר מסמך בעניין הזה.

מנחם וגשל: אתם רוצים שאני אגיד לכם עכשיו בדיוק איך מחולק 1.4 מיליון ש"ח לרשויות המקומיות?

מנחם וגשל: עכשיו?

מנחם וגשל: בלי שאני הבאתי את הנייר?

מנחם וגשל: אני אעביר.

אורית עירון: עבורנו זה משבצת עלומה.

מנחם וגשל: את לא יודעת.

מנחם וגשל: אני אעביר לגברת יעל דיין נייר שאומר על כל אגורה לאן היא מיועדת.

אורית עירון: מר מנחם וגשל, זה לא משהו אישי, זה משהו ברמה עקרונית, שאנחנו רוצים לדעת לגבי עבודת מניעה.

אורית עירון: אני חושבת שחלק מעבודת המניעה נעשית במרכזים, ביציאה לבתי ספר, בעבודה עם נערות סביב אלימות, ואנחנו לא נגד העבודה עם נערות, להפך, השאלה איך מתחלק הכסף.

דינה האן: האם חלק מהכסף הזה יגיע גם לארגונים?

דינה האן: לא למרכזים הקיימים ולא לרשויות המקומיות, אלא למשל כשיש לנו באמונה תקצוב ענף וגדול לתחום הזה דווקא של מניעה.

יעל דיין: כן, אתם העברתם לי את זה.

יעל דיין: אבל בשביל זה קיימת אמונה, בשביל לגייס את הכספים לאותם יעדים ספציפיים, וכן נעמת וכן ויצו.

יעל דיין: האם יש לכם תקציב לרבנים ושלום בית?

יעל דיין: לא, לאמונה יש.

דינה האן: לא, אני לא מדברת על תקציב לרבנים ושלום בית.

דינה האן: אנחנו מקימות מרכזים לטיפול ומניעה.

יעל דיין: ביקשתי מכם פירוט תקציבי של העלויות במאבק נגד אלימות.

יעל דיין: עם כל הכבוד, זה לא תקציב שהממשלה צריכה לתרום לו.

יעל דיין: הממשלה תורמת לדברים מוגדרים.

יעל דיין: הגענו להסכם בדבר מקלטים, בדבר מרכזים שמשותפים לארגונים ולמשרד העבודה והרווחה, אבל יש לכם תכנית חינוך מונע בבתי הספר, עם רכב, עם זה וזה, זה כל הכבוד, ואנחנו ניתן פרסים על זה, אבל זה לא תקציב ממשלתי, כי את מעונינת ללכת לכיוון אחד וגברת רות רזניק לכיוון אחר, ומישהו צריך בכל זאת לטפל בערבים וזה לא הרבנים, אז יש לנו כאן דברים שכל ארגון לוקח על עצמו - ואני שמחה שיידעתם אותי על התקציב, אבל אם הייתה בזה כוונה שאני אעזור לכם

דינה האן: בהחלט הייתה כוונה.

יעל דיין: ממי?

יעל דיין: תלכי ישר לשר.

דינה האן: אבל אם אנחנו מדברים על מניעת אלימות, על תכניות למניעת אלימות, אז איפה הן מתבצעות אם לא במקומות האלה?

מנחם וגשל: סליחה, אני אומר עוד פעם - אני מבקש להבהיר.

מנחם וגשל: זה הובהר בתחילת הישיבה, אני רוצה להבהיר את זה עוד פעם - זה לא הפורום האלטרנטיבי לדיונים המקצועיים במשרד העבודה והרווחה על סדרי עדיפויות בהקצאות תקציב.

מנחם וגשל: אני אומר, אם אתם מבקשים - ואני חושב שזכותכם לבקש - זו זכותה של הוועדה, אתם אומרים: אתה אומר סכום משמעותי, 1.4 מיליון ש"ח, לאן הוא הולך - אני אומר, אני חושב שאתם צודקים וצריך לתת מסמך שאומר לאן הוא הולך.

מנחם וגשל: אם לאחר שתראו לאן זה הולך תחליטו שזה לא נראה לכם, אז תהיה לכם הזכות לפעול במערכות שאתם פועלים כדי להראות שזה לא נראה לכם.

מנחם וגשל: אבל אני אומר עוד פעם - הסכום הזה כולו מיועד לטיפול בנשים ונערות בקהילה.

מנחם וגשל: אם את שואלת אותי אם הסכום הזה - למיטב זכרוני כרגע - מיועד לארגונים, התשובה היא לא, הוא מיועד לרשויות המקומיות, כי אנחנו חושבים שחלק מעבודת המניעה לא צריכה להיעשות על ידי הארגונים, היא צריכה להיעשות על ידי הרשויות המקומיות, כדי למנוע את כל מה שאמרנו.

מנחם וגשל: אבל אני אעביר מסמך מפורט.

רותי בן עמי: אני מקווה שנספיק לשמוע גם את מר חיים פוזנר, כי אנחנו עדיין מחכים לתשובה לגבי מה קרה להוסטל הנוסף

יעל דיין: אנחנו נשמע את זה.

חיים פוזנר: אני לא אומר דברים שונים ממה שהוא אומר.

יעל דיין: סליחה - פשוט להזכיר, מאחר ויש לנו כאן מגוון ניירות - אנחנו מדברים בין השאר על אותו כסף שאיננו מופיע כאן, זאת אומרת, החצי השני בתוך ה25- מיליון ש"ח - זה הורכב משני חלקים: 12.5 ועוד 12.5.

יעל דיין: 12.5 מיליון ש"ח אושרו, בחלק מהדברים אושר תקציב שנתי, לא חצי שנתי, וה12.5- החסרים היו אמורים להיות בבסיס תקציב, להוריד מה שחסכנו על ידי זה שבתקציב שנתי, אז כבר כללנו את האחוז השנתי, אבל אמרנו: לא נכניס דברים שצריך להתחיל אותם על בסיס חצי שנתי, אלא נכניס אותם על בסיס שנתי.

יעל דיין: שם נמצא גם בית נועם 2.

יעל דיין: שם היה, ב25- מיליון הוא היה.

יעל דיין: בתמיכתנו המלאה - אני מציינת את זה, כי אני מבקשת מכולכם, אני אמרתי את זה לגברת טל קורמן בשעתו, אפרופו הכסף למרכזי סיוע, אותו דבר כאן - זה ממש לא הוגן שאני מקבלת טלפונים מאנשי שם נגיד ואנשי ציבור, שאומרים: שמעתי שאת השפעת על משרד העבודה והרווחה לא לתקצב הוסטל נוסף לגברים.

מנחם וגשל: לא, זה לא נכון.

יעל דיין: תעשו לי טובה, אני אומרת את זה עם גרון חנוק - תמצאו לכם חברי כנסת אחרים שיעשו את העבודה שאני עושה.

יעל דיין: אני לא רוצה אפילו תשובה על זה.

יעל דיין: זה כמו שאני מקבלת טלפון ממר עדי אלדר שמשרד העבודה והרווחה אמר לו שאני מחוקקת חוק שזה יהיה על חשבון הרשויות.

יעל דיין: בחייכם!

יעל דיין: אני אומרת את זה, דיברנו על זה בפעם שעברה.

יעל דיין: וכותב לבורג.

יעל דיין: מה, אני תינוקת כאן?

יעל דיין: אני צריכה לחצי ביניים?

יעל דיין: זה ממש לא הוגן.

יעל דיין: הכל על השולחן.

יעל דיין: אם למישהו יש טענות לגבי דברים שאני מקדמת או לא מקדמת - הרי הכל גלוי בינינו, 10 שנים אנחנו עובדים יחד, מאד מביך אותי.

יעל דיין: מאד מביכה אותי העקיפה הזו.

יעל דיין: משרד העבודה, זה נוח לו מאד.

יעל דיין: הם אומרים: יעל דיין אישרה רק מקלט

מנחם וגשל: לא לא, מי אמר את זה?

מנחם וגשל: מישהו שמע את זה ממני?

יעל דיין: לא ממך, אבל שמעו את זה ממשרד העבודה, פונים אלי ואומרים: משרד העבודה אומר שיעל דיין אישרה את הקיצוץ בהוסטל נוסף.

יעל דיין: אני אומרת את זה לפרוטוקול ובגלוי.

יעל דיין: אנחנו עובדים גלוי ופתוח, אין צורך בתוספות של לחץ.

יעל דיין: אני גם לא לחיצה במובן הזה.

יעל דיין: אני מבקשת ממשרד העבודה לא להטיל עלי איזה שהיא אחריות לקיצוצים או לא.

מנחם וגשל: אני מסכים איתך חד-משמעית.

יעל דיין: חד-משמעית.

יעל דיין: יש כאן 4 סעיפים שהם בערך רבע מכל התקציב הזה, שאני - ויודע את זה מר מנחם וגשל, וזה חוזר על עצמו מדי פעם - אני לא חושבת שהם צריכים להיות במסגרת תקציב נגד אלימות.

יעל דיין: לעומת זאת, אין כאן כמה סעיפים שאני בהחלט תמכתי ודחפתי וניסינו לכלול.

מנחם וגשל: נכון.

יעל דיין: ועל זה תהיה דרך אגב הישיבה הבאה, מאחר ועכשיו הרווחנו 3 חודשים, אז אנחנו נבקש את הפירוט, ובעניין של תשובה של מר חיים פוזנר, אני כן אבקש אותה עכשיו.

מנחם וגשל: אז רק תנו לי להבהיר את הנקודה.

מנחם וגשל: אני אומר עוד פעם, מה שצריך כרגע לעשות - ואת זה אנחנו נעשה - זה לקחת את המסמך שהוועדה הזאת אישרה אותו באמצע השנה ולראות שהמסמך הזה משודרג לשנת עבודה שלמה.

מנחם וגשל: יתרת הכסף, כ25- מיליון ש"ח עומדת על השולחן.

מנחם וגשל: אני אומר לכם חד משמעית - זה לא שאני צריך להגן על גברת יעל דיין ולא שהיא צריכה להגן עלי - יש כאן חלוקת עבודה.

מנחם וגשל: 2 הסעיפים האחרונים במסמך, בעמוד השני שלכם, שני הסעיפים האחרונים - בעמוד הראשון כל הסעיפים אושרו בנוסף ל12.5- מיליון ש"ח - שני הסעיפים האחרונים: חקירות ילדים ו10- קציני מבחן, אני מודיע כאן:

מנחם וגשל: אני פניתי לגברת יעל דיין וביקשתי - והיא לא נתנה לי אישור לעניין הזה, היא אמרה שהיא תביא את זה לפה - אני פניתי ואני ביקשתי, לאור הקיצוצים שיש כרגע - ואתם ערים כולכם לקיצוצים שיש כרגע - וכדי שהפעולה הזאת לא תתקע, החור של משרד העבודה והרווחה הוא גדול מאד, ומכיוון שהנושאים האלה הם נושאים משיקים לנושאים שאנחנו יושבים כאן בוועדה.

מנחם וגשל: חקירות ילדים בנושא של התעללות מינית בילדים, שזאת בעצם בעיה של חקירות ילדים, אין שם שום דבר אחר, וגם הנושא של קציני מבחן לטיפול בנוער אלים, כי אני לא מבין איך יש כאן היגיון שאומר כל הזמן: צריך להקים הוסטלים לגברים מכים ואין פה את אותו היגיון שאומר שצריך גם להתמודד עם נערים אלימים, ואני אומר, 10 קציני המבחן האלה יעמדו לטובת העניין הזה - אני ביקשתי ואני אומר כדי שלא תצטרכו לתקוף אותי - אני אומר, אני מבין שזה לא בדיוק טיפול בנשים מוכות.

מנחם וגשל: אני אומר את זה, אבל אני אומר שזה משיק לעניין וכדי שהפעולה הזאת לא תיפגע, כי אם היא לא תהיה פה, הפעולה הזאת יורדת.

מנחם וגשל: כדי שהפעולה הזאת לא תיפגע, אני ביקשתי לכלול אותה בתוך העניין.

מנחם וגשל: עוד שתי תשובות שהייתי חייב - אחת, לגבי מרכזי הסיוע - לגבי מרכזי הסיוע היה דיון ביחד עם מרכזי הסיוע באוצר.

מנחם וגשל: סוכם באותו דיון שמוסיפים 2 מיליון ש"ח על התקציב הקיים במשרד העבודה והרווחה.

מנחם וגשל: יש כאן טעות שפעם אחת צריך לתקן אותה פה בוועדה - באותה שנה זה היה 2.5 מיליון ש"ח מפני שעברו עודפים משנה קודמת, אבל ה2- מיליון האלה הם בערך 2.3 מיליון ש"ח, כי היה לפני כן 300,000 בתקציב, 2 מיליון ש"ח נוספו, היה 2.3 מיליון ש"ח.

מנחם וגשל: אותם 2.3 מיליון ש"ח עומדים בסעיף נפרד - הם לא בתוך עבודת הוועדה כאן - עומדים בסעיף נפרד לטובת מרכזי הסיוע, והשנה למיטב ידיעתי עשינו פעולה מסודרת, ואני חושב שהעברנו פחות או יותר - אין לנו את התקלות של השנים הקודמות - העברנו את הכספים שהיינו צריכים להעביר אותם.

מנחם וגשל: זהו הסכום שמיועד לנושא הזה.

יעל דיין: אני אלך לאוצר מחר.

יעל דיין: אני אלך עם גברת רותי בן עמי ונלך לאוצר והאוצר יעביר אליכם ספציפית, מסומן?

יעל דיין: אני לא מבינה, אני אומרת שאני מברכת על כל גרוש שנכנס, אבל צריך לחשוב האם כשיטה זה הדבר הטוב ביותר, אני לא יודעת.

יעל דיין: כי מה היה בשנה שעברה, או לפני שנתיים?

יעל דיין: הציגו מולכם גם תביעות שבאות עם הכסף, ואז הפעלתם אותי, כי אמרתם: זה תביעות שאנחנו לא יכולים לעמוד.

יעל דיין: כי הייתה שאלה אם אתם מקבלים פר פניה, זו הייתה השאלה המרכזית, או פר מרכז, או פר מתנדבת, ומה החובה שלכם לנהל רישום תקין, והיו לכם השגות.

יעל דיין: ואז אמרנו ביחד: אי אפשר, גם את הכסף וגם לא רישום וגם להיות וולונטריים - אתם וולונטריים, לכו גייסו כסף וולונטרי.

יעל דיין: אם אתם רוצים את ה100%- של התקציב, אז בבקשה גם לכפוף את עצמכם לתנאים מסוימים, שהם אולי קשים לכם, אבל של רישום מדויק וכוליה.

יעל דיין: זו הייתה ההסכמה, אז אני מבינה שאין לכם בעיה.

מנחם וגשל: רגע אחד, תני לי לסיים.

מנחם וגשל: תני לי עוד משפט אחד ואני מסיים.

מנחם וגשל: מעון הגליל בעכו - מעון הגליל בעכו - אני אומר את זה כרגע, זאת עמדה הכי מוסמכת שאני יכול להגיד בשם הנהלת המשרד כרגע - מעון הגליל בעכו הוא בכלל מעון ממשלתי, הוא לא מעון שעומד כאן בחלק הזה של התקצוב.

מנחם וגשל: הוא מעון ממשלתי שהיה מיועד הרבה מאד שנים - הוא הוקם על ידי הוואקף עם קום המדינה, כמעון לנערות.

יעל דיין: לא שאלתי את זה אפרופו תקציב, אלא אפרופו המצוקה שאנחנו לא מוצאים לה פתרון.

מנחם וגשל: אני רוצה לענות לך, אני מרגיש חובה לענות לך על זה.

מנחם וגשל: הוואקף מסר את המעון לממשלת ישראל כדי לטפל בו בנערות ערביות.

מנחם וגשל: במשך השנים - אני לא יודע מה הייתה הסיבה - זה עבר ונעשה מעון לנערים.

מנחם וגשל: אין היום במדינת ישראל אף מעון אחד - אני לא מדבר על הוסטל - שמטפל בנערות ערביות במצוקה קשה.

מנחם וגשל: אנחנו קיבלנו החלטה, כהחלטה מקצועית בתוך המשרד, להסב את המעון הזה ממעון לנערים, למעון לנערות, על כוח האדם ועל התקציב שיש לו.

מנחם וגשל: מה שקרה, שבמעבר הזה עיריית עכו לוחמת בנו מקדמת דנא, בכלל בהחזקת מוסדות בשטח עיריית עכו.

מנחם וגשל: במעבר הזה הם הצליחו ליצור איזה שהוא לובי שבו הם עצרו אותנו עם קליטת הנערות, מסיבה שאת שמעת ברדיו גם, שזה לא טוב לעיר, ואני לא רוצה להשתמש במילים שהם אמרו.

יעל דיין: נערים או נערות?

מנחם וגשל: נערות - הם אמרו שזה יוצר להם

יעל דיין: על נערות ערביות - בוא נהיה ישרים.

מנחם וגשל: נערות ערביות.

יעל דיין: נערות ערביות זה עוד פחות טוב מנערות במצוקה יהודיות, ועוד פחות טוב מנערים - ערבים חס וחלילה, אבל אם זה היה יהודים, גם כן זה לא כל כך טוב.

מנחם וגשל: לאור המצב הזה ולאור העובדה שעיריית עכו עצרה אותנו,

יעל דיין: מה זה נקרא עצרה?

מנחם וגשל: עצרה אותנו, זה אמר שאם אנחנו נביא לשם נערה אחת, הם יביאו את כל התושבים להפגין וירתכו את המסמרים ואני לא יודע מה יהיה.

מנחם וגשל: אבל עכשיו לא זאת הנקודה.

מנחם וגשל: הנקודה היא שבשטח גדול ליד מעון הגליל בעכו, יש מעון אחד נוסף, מעון לנערים, שנמצא על שטח מאד גדול.

מנחם וגשל: אנחנו הודענו לעיריית עכו - וזה הגענו להסכמה, כדי באמת לא להיכנס איתם לעימותים - שעל שטח המעון הזה, בהפרדה מוחלטת, אנחנו נסכים להקים מעון נוסף לנערות.

מנחם וגשל: גם היה לי אינטרס - אני אומר את זה כאן - מפני שזה היה נותן לי כרגע מעון עם מבנים טובים, עם כל מה שמשתמע מהעניין הזה - ובלבד ש3- דברים יקרו: אחד, עיריית עכו תדאג מה יקרה מהיום עד שיקום המעון - ואני אומר את זה כאן, ואני אומר את זה באופן הכי חד משמעי כאן בוועדה, כי אני רוצה גם לחייב את עצמי בעניין הזה - אני כל חיי לחמתי לשדרג את הטיפול בנערות במצוקה ולעשות אותו טוב יותר בתנאים טובים יותר.

מנחם וגשל: אם מישהו מתכוון שם לתת לי קרוואנים מחצרות יסף כדי להחזיק נערות בשנתיים הקרובות - לא בבית ספרנו.

מנחם וגשל: זה קודם כל הודעתי לעיריית עכו.

מנחם וגשל: דבר שני, אני מבקש לקבל מעיריית עכו - כיוון שהיינו ב"סרט" הזה עם עיריית עכו על בניה בשטח מעון "אחווה", אני מבקש לקבל אישור של הוועדה המקומית והוועדה המחוזית שמאשרות לבנות, שלא אחר כך תבוא עיריית עכו ותגיד: אנחנו רצינו, אבל לא נתנו לנו לבנות.

מנחם וגשל: ושלוש, אנחנו ביקשנו התחייבות כספית של עיריית עכו, בתמורה למוסד שאנחנו מפנים, שהיא תיתן התחייבות כספית להקמת המוסד החדש.

מנחם וגשל: עיריית עכו, נכון לכרגע, לא מוכנה לתת אף אחת משלושת האפשרויות.

מנחם וגשל: זומן למחר או מחרתיים דיון עם סגן ראש עיריית עכו בלשכת מנכ"ל, אני אשמח לעדכן אותך איפה זה היום.

יעל דיין: כדאי לציין שזה באמת סגן ראש העיר שמוביל שם את ההתנגדות.

מנחם וגשל: מקלט לנשים ערביות - התחייבתי עליו, והמקלט הזה יוקם, חוץ מהמסגרת התקציבית.

מנחם וגשל: את יודעת מה?

מנחם וגשל: את רוצה שני מקלטים?

מנחם וגשל: אחד לנשים יהודיות ואחד לנשים יהודיות - יש שני מקלטים.

מנחם וגשל: אני מתחייב עליו.

יעל דיין: אנחנו לא נכנסים עכשיו לוויכוח הזה.

יעל דיין: אנחנו נעשה ככה, אני אבקש מגברת רותי בן-עמי ומגברת טל קורמן שני משפטים, אני אבקש ממר חיים פוזנר לענות בעניין שבתחום אחריותו, אנחנו נקבע כבר היום ישיבה נוספת, לישיבה הנוספת - כל הזמן הרגשתי שאיך קובעים ישיבת תקציב לתאריך שהוא אחרי התקציב, עכשיו כל הזמן בידינו.

יעל דיין: אני אעביר לך, וגם אם יהיו שאלות מהארגונים, את ארבעת הסעיפים שבהם אנחנו מבקשים פירוט והסבר: שני הסעיפים המונעים, מה שנקרא בקהילה, בין השאר - אני לא אומרת שאנחנו נעלה על בריקדות נגד - אבל בין השאר, בגלל שזה כסף רב, כדי שנוכל בתום 3 חודשים, או כבר עכשיו, לזמן את הגופים האלה ולשאול מה בדיוק אתם עושים.

יעל דיין: אתם מקבלים רבע תקציב לאלימות, מה אתם עושים?

יעל דיין: בבקשה, גברת רותי בן עמי.

רותי בן עמי: אני הוזמנתי להשתתף בדיון על הקצאת תקציב לטיפול באלימות במשפחה.

רותי בן עמי: בתור מי שתופסת את מה שאנחנו עושים כחלק מעבודה של המשרד והשלמה לו, אני רציתי להפנות שאלה למר חיים פוזנר ולמר מנחם וגשל, מה צריך לקרות כדי שהוסטל נוסף לטיפול בגברים אלימים יוחזר לרשימה של התקצוב, אחרי שהוא, בדרך שלא לגמרי ברורה לי, נעלם משם?

יעל דיין: זה היה יוצא מן הכלל.

יעל דיין: בבקשה.

חיים פוזנר: המקורות של ה25- מיליון ש"ח, כתוצאה מזה שהיה קיצוץ, השתנו התנאים, ומה שהוסבר עכשיו - אני לא הולך לחזור עכשיו בצורה מפורטת - הופחתו פעולות, אם אני מוריד את המועדוניות, בסדר גודל של 9.5 מיליון ש"ח.

חיים פוזנר: הפעולות האלה, אנחנו צריכים להמשיך להיאבק כדי לקבל את המימון להם.

חיים פוזנר: בין השאר, זה תוספת למרכזים למניעת אלימות במשפחה, זה גם ההוסטל לגברים ועוד - יש לי כאן רשימה של פעולות.

יעל דיין: אבל נוספו דברים אחרים - בוא נשים על השולחן.

יעל דיין: מה שמר מנחם וגשל אמר, זה לא שנפלה עלינו מלחמה והעפנו 9 מיליון ש"ח.

יעל דיין: נשארנו על אותו סכום עם החלפות.

חיים פוזנר: אני אחזור - הייתה תכנית מקורית, שאם היו מגיעים ה25- מיליון ש"ח בצורה מסודרת, בהתחלה, היא הייתה מתבצעת.

חיים פוזנר: היות ולא הגיעו ה25- מיליון ש"ח, אז היו שינויים.

חיים פוזנר: ברור לנו שניתנו תשובות לצרכים אחרים, הצרכים האלה קיימים - את יודעת שהייתה ישיבה במשרד וחזקה עלי החלטת שר קודמת והחלטת מנכ"ל קודמת, לקדם פתיחת הוסטל שני, בין השאר - יש עוד החלטות אחרות - ואנחנו נמשיך במאבק הזה.

חיים פוזנר: נכון לעכשיו, זה הסטטוס, זה המצב, אלה המספרים שישנם, ומה שחסר, אני אומר לך שוב, סדר גודל, זה לא רק המרכז הזה.

חיים פוזנר: מבחינתי זה 9.5 מיליון ש"ח שחסרים לפעולות האלה שהוזכרו, למעט המועדוניות.

רותי בן עמי: נגד מי המאבק?

חיים פוזנר: המאבק הוא לגייס מקורות.

יעל דיין: לא לא, זה לא מדויק, סליחה.

יעל דיין: המאבק הוא נגד קביעת סדרי עדיפויות, כפי שהיא נקבעת.

יעל דיין: בואו נשים על השולחן, הרי אנחנו עובדים יחד.

יעל דיין: אתם קובעים סדרי עדיפויות.

יעל דיין: במקרים האלה שהזכרנו כאן ובמקרים שביקשנו לברר, הם לחלוטין לא תואמים.

יעל דיין: אנחנו מדברים על אותו הסכום, אנחנו לא מדברים על גיוס מקורות נוספים.

יעל דיין: אותו הסכום - אחד קנה בו במבה וביסלי והשני קנה בו מתוקים.

יעל דיין: אז זה עניין של סדרי עדיפויות.

יעל דיין: אנחנו כאן לא שינינו את הסכום.

יעל דיין: הסכום, אחרי מאבק של השר, כי לא אמרו לו: אה, נזכרנו פתאום, 25 מיליון ש"ח.

יעל דיין: אמרו, בסדר, אז יהיה 18 מיליון ש"ח, אחר כך הייתה מלחמת העולם, והשר נאבק והשיג - אני לא יודעת אם הוא נכנס אישית לעניין של סדרי עדיפויות - או שהוא קיבל את חוות דעת המשרד - אבל הוא השיג את ה25- מיליון ש"ח במלואם, למרות שהיה חשש שיקוצצו - וזה עם כל תודותינו לשר.

יעל דיין: את הפילוח הפנימי, לא תוספת משאבים, אלא שינוי סדרי עדיפויות, עשו ברמה מקצועית במשרד, כאשר על דבר אחד - אני חוזרת ומעירה - לפי דעתי הוא בכלל לא שייך למתכונת הזו, והוא מהווה יותר מ10%- מהתקציב, ודבר שני, הוא עם סימן שאלה.

יעל דיין: זאת אומרת, אולי לכל אחד יש "בייבי" שלו, או השקפת עולם שגורסת חשיבות דרך אחת לעומת דרך שנייה - אני לא יודעת, אני מניחה שזה קשור בהשקפת עולם - כולם אנשי מקצוע.

יעל דיין: זאת אומרת, סדרי העדיפויות נקבעים על ידי אנשי מקצוע, זה לא איזה גחמה, ודאי לא גחמה של שר.

יעל דיין: לפעמים קצת לחץ מאנשים נודעים וזה, שבאים ואומרים: רגע, שמענו שאתה מקצץ בזה, ומבקשים - ולפעמים נענים ללחץ כזה ולפעמים לא נענים.

יעל דיין: אני יודעת שאתם פניתם למי שפניתם ואפילו לא החזירו לה טלפון, אז זה כבר ברמה הגבוהה ביותר.

יעל דיין: איך נקבעים סדרי עדיפויות?

יעל דיין: אני מאמינה שבצורה מקצועית, אבל בצורה מקצועית יש העדפות שונות באותו נושא.

חיים פוזנר: גבירתי, אבל זה לא מונע מהמשרד ומהשר להמשיך, כמו שהייתה עכשיו החלטת ממשלה, בקשר לכמה נושאים שכן התקבלה תוספת משאבים, כן לפעול לתוספת משאבים מעבר לזה.

יעל דיין: אני מבקשת שזה יהיה להפך, שהמשאבים הבסיסיים יהיו אלה שהם לעניין, שהם נוגעים ישירות למאבק באלימות כלפי נשים.

יעל דיין: שהשר הנוכחי, כמו השרים הקודמים, מצהירים מעל הדוכן כאן בבית שזה הדבר הכי חשוב והכי משמעותי, והנגע הכי נורא, מהנשיא עד אחרון העובדים הסוציאליים.

יעל דיין: אחר כך, כשעושים את ההעדפה בפועל, אז תעשו את זה להפך, תיאבקו על התוספת בעניין ילדים - זה גם יותר קל נראה לי - ואל תיקחו את זה מנשים, שזה בעייתי, וזה מרכיב גדול.

רותי בן עמי: כשהתקבלה ההחלטה בזמן השר הקודם, זה בכלל לא הוצג כ"והיה ויתקבל תקצוב".

יעל דיין: כי זה באמת היה השקפת עולם.

חיים פוזנר: אבל אי אפשר לממש החלטות בלי תקצוב, זה לא משנה.

יעל דיין: אבל זה נכון שיש השקפות עולם שאומרות שהוסטל לגברים הוא לא בעדיפות.

קובי פייגנבאום: משפט אחד.

קובי פייגנבאום: אמרת קודם שיושבים כאן סביב השולחן אנשי המקצוע - אני כנראה הלא מקצועי היחידי.

יעל דיין: גם אני.

קובי פייגנבאום: אני מתנדב בוועד המנהל של עמותה.

קובי פייגנבאום: יכול להיות שמה שאני אגיד כאן הוא לא פופולרי, אבל הוא בדיוק נוגע לעניין סדרי העדיפויות.

קובי פייגנבאום: בעיני יש חוסר פרופורציה מוחלט - זו הבמה היחידה שאני יכול להביע את דעתי - חוסר פרופורציה בין המשאבים שהולכים לטיפול בקורבנות לבין הטיפול למניעה האמיתית, הטיפול בגברים מכים, שהיא הבעיה.

קובי פייגנבאום: זה לא הקורבן, זה התוצאה.

קובי פייגנבאום: הנשים המוכות הם התוצאה והקורבן, הגברים המכים הם הבעיה.

קובי פייגנבאום: על הבסיס הזה אני התנדבתי לתפקיד בוועד המנהל של עמותת נועם ולגייס את כל המשאבים האפשריים לטיפול בבעיה.

קובי פייגנבאום: לכן הבעיה היא באמת סדרי עדיפויות.

יעל דיין: מאחר ואנחנו דנים בזה, ואתה מוזמן לבוא לכל הישיבות - גם הדעה ההפוכה יש לה סימוכין, שאנחנו מזניחים את הקורבנות בטיפול שהוא ככה די ערטילאי בסופו של דבר, או די מצומצם מבחינה מספרית.

יעל דיין: אם יש 200,000 נשים מוכות, אז נגיד שכל גבר מכה 2 נשים, אז נגיד שיש 100,000 גברים מכים.

יעל דיין: 100,000 גברים מכים - אם אתה לוקח את הפתרון של בית נועם, אז בכלל היו אומרים לך: תשמע, הרי אי אפשר להקיף את האוכלוסייה הזאת.

יעל דיין: אתם רוצים פתרון ראוי, מודל, כל זה, אבל מי שמתנגד לזה אומר: לא רק שזה טיפה בים, זה על חשבון איזה שהוא סוג אחר של התמודדות עם העניין, שהוא עוסק במספרים יותר גדולים.

יעל דיין: אבל דבר אחד לא צריך למנוע את השני.

מנחם וגשל: דיברת על טיפול בפוגעים לעומת טיפול בקורבנות - זה יוצא מנקודת הנחה שהמרכזים למניעת אלימות לא מטפלים בגברים.

קובי פייגנבאום: לא לא, לא אמרתי את זה.

רות רזניק: יש הפרד בין הטיפול בקורבן ובגורם האלים, ושם התקצוב לגורם האלים בא ממקור תקציבי לגמרי אחר.

רות רזניק: וכאן אני עומדת על כך ששוב פעם נחזיר את זה בבקשה או לשב"ס או למשרד המשפטים ושהם יתקצבו את זה.

רות רזניק: שהם יטפלו, במקום שישבו בבתי הסוהר, שישבו בהוסטלים, אבל שזה יבוא מאותו מקור תקציבי ולא על חשבון צרכים של קורבנות.

יעל דיין: טוב, זה לא או זה או זה.

יעל דיין: האמת, גם המקור התקציבי הוא שונה.

רות רזניק: בדיוק, שהיא תחזיר את זה למי שצריך לטפל בעבריינים.

טל קורמן: אני רציתי קצת לפזר את חוסר הבהירות שקיים לגבי ההתקשרות בינינו לבין המשרד.

טל קורמן: אנחנו די ראינו את הדברים עין בעין, גם המרכזים שרצו להבטיח את הקיום שלהם וחשבו שברמה העקרונית סוג השירותים הזה לנפגעות תקיפה מינית זה משהו שחובת המדינה לתת, וגם המשרד שראה במרכזים איזה שהיא כתובת שנותנת את השירותים בצורה ראויה ולכן הוא רצה להשתתף בשירותים האלה.

טל קורמן: באופן הכי גלוי בעולם, אנחנו הבאנו בפני המשרד את החששות שלנו מפני איבוד העצמאות שלנו, במישור האידיאולוגי, והם הציגו בפנינו את האופציה של לקבל תמיכה באמצעות תקציב תמיכות, מה שיאפשר להם להשתתף בשיעור של כ30%- בתקציב ההוצאות של המרכזים, ועדיין למרכזים נשמור על מידה מסוימת של עצמאות.

טל קורמן: לא מדובר בהעברה של מידע, כי בזה המרכזים מחויבים כמו כל מקום אחר שמקבל כספי ציבור ומחויב לתת דין וחשבון מה נעשה עם הכספים האלה.

יעל דיין: למה את אומרת את הדברים האלה?

יעל דיין: הרי זה כבר היסטוריה.

טל קורמן: כן, מאחר ואת הזכרת את זה קודם.

יעל דיין: אנחנו לא עושים כאן סימפוזיון.

יעל דיין: לא, הזכרתי את זה כהיסטוריה.

טל קורמן: הבעייתיות קיימת בשני דברים: אלף, הסכום שעומד לרשות המרכזים נשאר כל הזמן אותו דבר, בלי קשר לעלייה בהיקף הפעילות של המרכזים, ובלי קשר למספר מרכזי הסיוע שמקבלים תמיכה מהתקציב הזה.

טל קורמן: זאת אומרת, לצורך העניין, יכולים מחר לבוא עוד 4 מרכזים שיטענו שהם נותנים שירותים כאלה, ולהנות מאותם 2 מיליון ש"ח.

יעל דיין: אז מה שאני יכולה להגיד לך, שתלכי לאוצר ובאותה דרך שקיבלת את מה שקיבלת, תקבלו את ההשלמות שאתם דורשים.

יעל דיין: ממה נפשכם?

יעל דיין: אתם רוצים לעבוד במסגרת של התקציב הזה, והדרישה שלכם היא דרישה בסדר גודל של המקלטים, של שדרוג המקלטים - אז בבקשה, אז אנחנו מהתחלה לא נדבר על 25 מיליון ולא נדבר על דברים אחרים.

יעל דיין: אתם, במזל ובהצלחה, קיבלתם תקציב מסומן, ישר, אוצר, רווחה, אחלה.

טל קורמן: אני לא חושבת שבמזל ובהצלחה, אני חושבת שבזכות.

טל קורמן: הערוץ הזה של תקציב התמיכות, גם במסגרתו יש איזה שהיא התחיבות מצד המשרד שנכון להיום הוא לא עומד בה, וזה לעשות התאמה.

יעל דיין: אז על זה תפנו בנפרד, זה לא מדובר לא על בסיס תקציב ולא על המאבקים שאת שומעת סביב השולחן הזה.

יעל דיין: אני אומרת, אי אפשר גם וגם.

טל קורמן: תקציב התמיכות הוא חלק מתקציב משרד העבודה והרווחה.

יעל דיין: אבל זה החלטה עצמאית ביניכם לבין המשרד, שתלכו בכיוון הזה.

יעל דיין: אני מכבדת את זה, ואני אומרת: אם ככה, אי אפשר לבוא ולהגיד: את זה אנחנו לוקחים ככה, ועכשיו, מהכיס השני, אנחנו רוצים גם כן.

טל קורמן: לא, אנחנו רוצים מאותו כיס, אבל אני שומעת מהוועדה: לכי תשברי את הראש לבד.

יעל דיין: לא, את הלכת ולא שברת את הראש - קיבלת ראש כפול, יותר מאשר כולנו, יותר מאשר הגופים האחרים.

יעל דיין: קיבלת את התקציב שרצית, במסגרת שרצית.

יעל דיין: אני לא חוסמת לך את הדלת כאן.

יעל דיין: אני אומרת: קיבלת את זה, אז עכשיו אי אפשר

טל קורמן: אז אני באה לכאן ומעלה את הבעיות שלי.

יעל דיין: תמיד אנחנו מברכים על זה, אני רק אומרת:

יעל דיין: כשאת רואה פירורים של תקציב, שפשוט זה די ביזיון למדינת ישראל שזה התקציב הנוסף לזה - אם השורה התחתונה צריכה להישמע, זה לא לעג לרש, זה לעג למעמד האישה, לנשים המוכות, לאלימות, זה אפילו לא טיפה בים.

יעל דיין: וזה הכל עם אנשי מקצוע מעולים.

יעל דיין: כל עובד סוציאלי הוא מעולה.

יעל דיין: זאת אומרת, זה לא בהיבט המקצועי ש"מחפפים" את זה, זה בהיבט של ההקצבה.

יעל דיין: תראו על מה אנחנו יושבים עכשיו שעתיים.

יעל דיין: לנשים עם בעיות פסיכיאטריות, או נשים מאמונה, דתיות לאומיות.

יעל דיין: וכל זה זה חצי מהתקציב שאת מקבלת מהתמיכות.

יעל דיין: אז אני אומרת, פשוט נשמור על הפרופורציה.

יעל דיין: יש בעיות תקציב - נדון בזה בנפרד, כי ברור שזה לא שייך לבסיס תקציב.

יעל דיין: זה לא מה25- מיליון ש"ח האלה, שאת יכולה להעלות על דעתך שתקבלי תוספת למה שאת מקבלת מהתמיכות.

יעל דיין: נכון או לא?

יעל דיין: אז זה נושא נפרד.

יעל דיין: אני רציתי שתבואי הנה, כי אני חושבת שזה חלק ממערכת כוללת, אני לא הייתי רוצה להתייחס לכזה סיוע כמשהו שהוא לא שותף ולא מודע ולא חלק מכל המערכת ומכל המאבק.

יעל דיין: זה שיש לכם סידור כספי נפרד, אז לזכותכם.

יעל דיין: אם הוא דורש תיקונים, אז נעסוק בזה.

יעל דיין: תודה רבה לכם, אנחנו נקבע עוד השבוע את התאריך הנוסף.